Дата документу 15.09.2021 Справа № 330/263/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 330/263/21 Головуючий у 1 інстанції: Гусарова В.В. 
Провадження № 22-ц/807/1978/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2021 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Гончар М.С.
                       Подліянової Г.С.
при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 24 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 (позичальник) звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 05.10.2007р. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Заявою позичальника підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які згідно до заяви отримані позичальником для ознайомлення в письмовій формі.

Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а позичальнику надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000.00, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 3.2, п. 3.3 договору, на підставі яких позичальник при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою банку.
Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу, позичальник зобов`язалась повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме, щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком позичальник не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла, та спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1 .
Позивачем 26.03.2020р. була направлена претензія кредитора до Якимівської державної нотаріальної контори, та 06.08.2020р. отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, а спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк".

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 05.10.2007р. становить 6 642.42 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача як спадкоємця померлого боржника.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 24 березня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 6642,42.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що будь-яких зобов`язань по кредитному договору відповідач ОСОБА_1 на себе не брав, буд-яких документів стосовно зазначеного договору не підписував. Посилання позивача на виникнення певних зобов`язань у ОСОБА_1 перед банком в порядку спадкування є безпідставними. Згідно відповіді державної нотаріальної контори спадкоємці померлої ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися, а отже на час прийняття рішення взагалі не визначено коло спадкоємців, вартість успадкованого майна. Крім того, рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 10 березня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, тобто за півтора року до смерті ОСОБА_1 , а тому він не може спадкувати після її смерті.

У відзиві на апеляційну скаргу банк вказував, що відповідач прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований разом із спадкодавцем на день її смерті, тому просив скаргу залишити без задоволення. 

До судового засідання сторони, будучи належним чином повідомленні про нього, про що маються: зворотне поштове повідомлення від ОСОБА_1 та розписка представника Приватбанку, не з`явились, про причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення справи не надали. Тому справу розглянуто апеляцій        ним судом за їх відсу-
тності відповідно до приписів ч. 2 ст. 372 ЦПК України. 

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідно до заяви без номеру від 05.10.2007 року ОСОБА_2 отримала у Приватбанку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Станом на дату смерті за ОСОБА_2 рахується заборгованість на загальну суму 6642,42 грн. 

Спадкоємцем померлої ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Позивачем 26.03.2020р. була направлена претензія кредитора до Якимівської державної нотаріальної контори, та 06.08.2020 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, а спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк".

В позові представник позивача просить стягнути з відповідача як спадкоємця померлого боржника вказану заборгованість за кредитним договором.

19.02.2021р на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що він не приймав спадщину після померлої ОСОБА_2 , оскільки 10.03.2015 рішенням Якимівського районного суду шлюб між ним та ОСОБА_2 було розірвано, тому він не є спадкоємцем померлої. На цих підставах просив відмовити в задоволенні позову.
Задовольняючи позов банку, суд виходив лише з того, що відповідач ОСОБА_1 на час смерті спадкодавця ОСОБА_2 мешкав з нею за однією адресою, а тому вважав його спадкоємцем, який в такий спосіб прийняв спадщину, не подавши заяву про відмову від неї до нотаріальної контори.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд не перевірив належним чином його доводів, що він не є спадкоємцем після смерті позичальника ОСОБА_2 , та дійшов необґрунтованого висновку про необхідність стягнення з нього боргів спадкодавця на користь кредитора в особі банку.

Дослідивши вказані доводи апеляційної скарги, колегія погоджується із ними, виходячи з такого. 
У матеріалах справи мається копія рішення Якимівського районного суду від 10 березня 2015р., яким шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, та рішення набрало законної сили 23.03.2015р. Тобто за півтора року до смерті спадкодавця шлюбні відносини між нею та відповідачем у цій справі припинились. 
Отже, ОСОБА_1 в такому разі не відноситься до спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_2 . Та суд не визначався, до якої черги відноситься відповідач після смерті колишньої дружини, а лише за фактом його реєстрації з померлою відніс до спадкоємців, що є неправильним.
Між тим, ОСОБА_1 не відносить до спадкоємців ані другої, ані третьої черги, оскільки не відноситься до осіб, які спадкують у цих чергах.

Статтею 1264 ЦК України передбачено спадкування у четверту чергу осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, але такі обставини мають бути встановлені рішення суду або показами свідків. Проте таких доказів у справі не мається.

До п`ятої черги спадкоємців за законом відповідач також не належить.

Таким чином, маючи у справі докази того, що відповідач у шлюбі з боржником ОСОБА_2 , на час її смерті не перебуває, суд припустився неповноти у дослідженні цих обставин, не з`ясувавши, спадкоємцем якої черги являється відповідач. Та на стадії апеляційного провадження було з`ясовано, що він взагалі не є спадкоємцем після померлої колишньої дружини, оскільки сама по собі реєстрації в одному житловому приміщенні не породжує право такої особи на спадкування. 

Зважаючи на вказані обставини, колегія визнає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, тому у відповідності до вимог п.п. 1, 3 ч. 1 статті 376 ЦПК України скасовує оскаржуване рішення та відмовляє в задоволенні позову банку у зв`зку з його необґрунтованістю. 
Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 24 березня 2021 року у цій справі скасувати.
В задоволенні позову АТ КБ «Приват банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором померлого боржника відмовити.

Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1152,60 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн., а всього - 3 152,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 17 вересня 2021 року.

Головуючий:                 Маловічко С.В.

Судді:         Гончар М.С.

               Подліянова Г.С.