Справа № 303/2045/21

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/234/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16. 03. 2021. 
       Цією постановою: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , водій гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 4 гірсько–штурмової роти 2 гірсько–штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 215 (двохсот п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3665грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії А1556 №134 від 15. 03. 2021 та постанови судді від 16. 03. 2021 вбачається, що   10. 03. 2021 о 13 год. 30 хв. під час перевірки наявності особового складу добового наряду, за адресою АДРЕСА_2 , на території військового містечка, було виявлено, що солдат   ОСОБА_1  знаходиться з ознаками наркотичного сп`яніння. В подальшому для встановлення стану сп`яніння був доставлений до медичного закладу, де встановлено, що у ОСОБА_1 наявні позитивні ознаки наркотичного сп`яніння, що засвідчено протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння №274 від 10. 03. 2021. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді Мукачівського міськрайонного суду від 16. 03. 2021 щодо нього є незаконною. Посилається на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки він жодних наркотичних речовин не вживав, в стані наркотичного сп`яніння не перебував та повідомляв у встановленому порядку безпосередніх командирів про прийом у зв`язку із захворюванням медичного препарату «Маринол», що являє собою антропогенну форму під назвою «канабіоїди», які не викликають наркотичного стану, однак залишаються в організмі людини до 4 тижнів. Окрім того, вважає, що висновок за результатами проведеного відносно нього медичного огляду для встановлення факту перебування у стані наркотичного сп`яніння слід визнати недійним, оскільки такий суперечить Інструкції про порядок у водіїв транспортних 

-2-

засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09. 11. 2015, оскільки інша процедура проведення такого огляду на законодавчому рівні відсутня. Сам протокол лікаря складено на бланку старого взірця, часів СРСР, що не може свідчить про його належність і допустимість. Також, вказує, що при огляді на стан наркотичного сп`яніння обов`язковим є проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичних речовин. Натомість, дані про стан наркотичного сп`яніння встановлені за допомогою імуноферментної тест-системи для швидкої діагностики наркотичних речовин в сечі (швидкий тест), яка не являється медичним обладнанням чи вимірювальною технікою, та встановлює тільки наявність канабіоїдів, однак не встановлює сам факт стану наркотичного сп`яніння. Також зазначає, що у протоколі відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП і такої, згідно обставин, зазначених у протоколі, не встановлено. 
Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явився, судову кореспонденцію отримував, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268, КУпАП. Крім того апеляційний суд враховує клопотання ОСОБА_1 про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.
Дослідивши матеріали справ про адміністративне правопорушення, та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України, а отже є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.  
На підставі Указу Президента України від 17. 03. 2014 №303/2014 особливий період розпочався 17. 03. 2014. 
Диспозицією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено 

-3-

адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Згідно ст. 245 КУпАП провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Як вбачається з матеріалів справи і постанови суду, зазначені вимоги закону судом дотримані в повному обсязі. Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд дав належну оцінку доказам по справі та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.
З матеріалів справи та досліджених судом доказів встановлено, що 10. 03. 2021 о 13 год. 30 хв., під час перевірки наявності особового складу добового наряду, за адресою АДРЕСА_2 , на території військового містечка, було виявлено, що солдат  ОСОБА_1 знаходиться з ознаками наркотичного сп`яніння. В подальшому для встановлення стану сп`яніння був доставлений до медичного закладу, де встановлено, що у ОСОБА_1 наявні позитивні ознаки наркотичного сп`яніння, що засвідчено протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп`яніння №274 від 10. 03. 2021. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно. Ці обставини підтверджуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії А1556 №134 від 15. 03. 2021, який складений уповноваженою особою та відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння від 10. 03. 2021, згідно якого у ОСОБА_1 встановлено стан сп`яніння внаслідок вживання наркотичної речовини (канабіоїди).  Більше того, під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не заперечував факту перебування на території військової частини в стані наркотичного сп`яніння і зазначив у протоколі, що з протоколом згідний та визнає вину.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення також визнав. 
Таким чином, ОСОБА_1 як в протоколі, так і в судовому засіданні суду першої інстанції не заперечував факт перебування на території військової частини в стані наркотичного сп`яніння, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Посилання ОСОБА_1 на неналежність та недопустимість протоколу як доказу через те, що він, на його думку, складений з порушенням термінів, передбачених ст. 254 КУпАП, не може слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Приписами ст. 254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Вбачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 перебував на території військової частини з ознаками наркотичного сп`яніння 10. 03. 2021 о 13 год. 30 хв, протокол складено – 15. 03. 2021. 

-4-

Положення ст. 254 КУпАП, як норми КУпАП в цілому, не передбачають будь-яких правових наслідків складення протоколу про адміністративне правопорушення поза межами визначеного ст. 254 КУпАП строку.
На думку апеляційного суду, складання протоколу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП 15. 03. 2021 не спростовує само по собі правильність викладених у ньому фактичних обставин події від 10. 03. 2021. 
Апеляційний суд також враховує, що протокол оцінений судом у сукупності з іншими доказами, і обставини, які в ньому зазначені, підтверджуються протоколом медичного огляду для встановлення стану сп`яніння від 10. 03. 2021, поясненнями самого ОСОБА_1 , згідно яких він визнав вину у вчиненому правопорушенні. 
Доводи апеляційної скарги про порушення процедури огляду на стан сп`яніння не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Відповідно до положень пункту 8 Інструкції з оформлення в Національній гвардії України матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України № 726 від 23. 08. 2017, у разі виявлення факту розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцем на території військової частини, військового об`єкта або виконання ним обов`язків військової служби у нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння для підтвердження вчинення військовослужбовцем військового адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено статтею 172-20 КУпАП, посадова особа з відповідним письмовим направленням направляє його в супроводі двох представників військової частини (підрозділу) до закладу охорони здоров`я для отримання висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого наведена в додатку 4 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09. 11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11. 11. 2015 за № 1413/27858.
Тобто при виявленні військовослужбовця на території військової частини, військового об`єкта у нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, він обов`язково в супроводі двох представників військової частини направляється до медичного закладу для проходження відповідного огляду.
З матеріалів справи вбачається, що 10. 03. 2021 близько 10 год. було виявлено факт перебування військовослужбовця ОСОБА_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння на території військової частини НОМЕР_1 в м. Мукачево Закарпатської області. 
В цей же день ОСОБА_1 було доставлено до КНП Закарпатського обласного медичного центру психічного здоров`я та медицини залежностей для огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За результатами проведеного огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані сп`яніння внаслідок вживання наркотичної речовини (канабіоїди). Тому сама по собі відсутність в матеріалах справи направлення ОСОБА_1 до медичного закладу не спростовує встановлених протоколом фактів, які підтверджені належними доказами.
Під час апеляційного розгляду не встановлено даних і про те, що в лікаря ОСОБА_3 , яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та склала протокол про його перебування у стані наркотичного сп`яніння, були підстави для фальсифікації протоколу медичного огляду щодо ОСОБА_1 , а також для його 
-5-
обмови в перебуванні у стані наркотичного сп`яніння, – у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх не додано й до апеляційної скарги й на такі не посилався ОСОБА_1 під час розгляду справи апеляційним судом.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що протокол медичного огляду ОСОБА_1 є недійсним, оскільки лікарем порушено порядок проведення медичного огляду, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи й вищезазначеними доказами, у тому числі, й відеозаписом із місця події. 
Посилання на те, що лікарем використано тільки експрес-тест, який не є лабораторним дослідженням та медичним обладнанням чи засобом вимірювальної техніки, а лабораторне дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 не проводилось, зокрема і кров у нього не відбиралась, - апеляційний суд визнає такими, що не свідчать про порушення лікарем процедури огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що результат огляду на стан сп`яніння зафіксований в документі невідповідної форми, до уваги суду не приймаються, оскільки не спростовують даних, зафіксованих в ньому, які беззастережно свідчать про факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що командир 2 гірсько-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_2 майор ОСОБА_4 був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи – у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що майор ОСОБА_4 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Будь-які інші доводи викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б об`єктивно могли спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаного правопорушення та його винуватість, суду не надано.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
При цьому, апеляційний суд враховує те, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, що відповідає 215 неоподатковуваним мінімумам доходів громадян.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що апелянтом не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

-6-

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16. 03. 2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,- без змін.
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя