Справа № 758/7703/21                                                                                                   Головуючий в суді І інстанції Якимець О.І.
Провадження № 33/824/3524/2021                                                                               Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2021 року                                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Мельника Я.С., 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 01 липня 2021 року у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статтею 172-6 КУпАП, 
 
                                                                  ВСТАНОВИВ:                                                         
 
Постановою Подільського районного суду міста Києва від 01 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850, 00 грн., а також стягнуто з нього на користь держави 454, 00 грн. судових витрат. 
Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду заступника начальника Служби організації руху КП «Київпастранс», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до пп. «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог частини 1 статті 45 даного Закону, несвоєчасно 28.10.2020 о 22:52 год, без поважних причин, подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2019 рік, шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті НАЗК через власний персональний кабінет суб`єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 ст. 172-6 КУпАП.
Не погоджуючись із цією постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам закону не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, не надав належної оцінки усім наявним в матеріалах справи доказам, внаслідок чого необґрунтовано притягнув його до адміністративної відповідальності.
Вказує на те, що він мав на меті подати декларацію у встановлений термін, однак з технічних причин йому не вдалося це зробити, оскільки у нього старий комп`ютер, він вчинив практично своєчасно усі дії, необхідні для подання декларації та не мав прямого умислу на її неподання, крім того у справі неможливо встановити день виявлення правопорушення, що позбавляє суд можливості перевірити наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, через що вважає оскаржувану постанову необґрунтованою. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.172-6 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був зобов`язаний подати декларацію не пізніше 00:00 год. 01 червня 2020 року, однак подав її несвоєчасно, лише 28 жовтня 2020 року, і доказів поважності причин несвоєчасного подання ним декларації не надано.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу КП «Київпастранс» від 25.03.2015 року №45-к ОСОБА_1 прийнято на роботу 04.04.2011 на посаду заступника начальника Служби організації руху КП «Київпастранс».
Також, згідно наказу №203-к від 22 вересня 2020 року ОСОБА_1 було звільнено з вказаної посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію.
Відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» посадові особи юридичної особи публічного права є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
Посадовою інструкцією заступника начальника Служби організації руху визначено, що заступнику начальника Служби підпорядковується відділ безпеки руху на маршрутах пасажирського транспорту, контролює роботу філій КП «Київпастранс».
Таким чином, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду заступника начальника Служби організації руху КП «Київпастранс», здійснюючи організаційно-розпорядчі функції, є посадовою особою та відповідно суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та суб`єктом відповідальності за вчинення порушень, пов`язаних з корупцією.
Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції»: визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частинипершої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстроване в міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089, затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Частиною першою форми визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 01 червня.
Отже, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, у 2020 році був зобов`язаний подавати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2019 рік, шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру до 1 червня.
Відповідно до публічної частини Реєстру ОСОБА_1 подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік, лише 28.10.2020 о 22:52.
Згідно послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчиняв ОСОБА_1 (за період з 01.01.2020 по 28.10.2020), останній у 2020 році уперше здійснив вхід до Реєстру 05.02.2020. Наступний вхід останній здійснив 07.02.2020 та в особистому кабінеті розпочав дії по заповненню декларації, яку успішно перевірив на повноту та натиснув на коновку «вийти». Жодних дій, направлених на натискання кнопки «Перейти на сторінку накладення кваліфікованого електронного підпису» ним вчинено не було. У подальшому продовжив вчиняти дії 27.10.2020 шляхом натискання кнопки «нова декларація на основі цієї» та 28.10.2020 була завершена подача щорічної декларації за 2019 рік.
ОСОБА_1 був обізнаний з вимогами щодо подання щорічної декларації, оскільки неодноразово подавав такі декларації у попередні роки.
За частиною 1 статті 172-6 КУпАП відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
У своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомив, що з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» ознайомлений, у тому числі ознайомлений про вимоги щодо необхідності подання щорічної декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання корупції». Він був впевнений, що декларація за 2019 рік ним була подана вчасно, а саме 05.02.2020, однак пізніше йому стало відомо, що декларація була подана несвоєчасно, а саме 28.10.2020, яка з невідомих причин активувалась після подачі декларації перед звільненням. ЕЦП був ним активований 05.02.2020. На лікуванні не перебував.
Відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності
Так, для кваліфікації діяння за частиною першою статті 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом та неповажності причин своєчасного неподання.
Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.
У той же час, переліку поважних причин у розумінні ч.1 ст. 172-6 КУпАП законом не встановлено. Отже, поважність несвоєчасного подання декларацій у кожному окремому випадку має визначатись залежно від конкретних обставин кожної справи.
При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, судом враховується характер вчинених правопорушень та їх наслідки, особу правопорушника, її відношення до скоєного, майновий стан останньої, те що вона вперше притягується до адміністративної відповідальності.
Таким чином, ОСОБА_1 щорічну декларацію за 2019 рік подав несвоєчасно, без зазначення поважних причин, і ним не було здійснено всіх дій для подання декларації, зокрема не накладено кваліфікований цифровий підпис, який був у нього наявний та активований, тому ОСОБА_1 не було наведено переконливих поважних об`єктивних причин для підтвердження поважності обставин несвоєчасного подання декларації, через що місцевий суд дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та накладення штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Доводи апелянта про те, що строк для накладення адміністративного стягнення сплив, суд відхиляє, оскільки матеріали справи містять докази виявлення УСР ДСР НПУ факту несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 лише у лютому 2021 року під час проведення перевірки, будь-яких доказів про те, що суб`єкт складання протоколу про адміністративне правопорушення виявив вказане правопорушення раніше, матеріали справи не містять. 
Посилання апелянта на те, що він вчинив усі можливі дії для подання декларації, однак через похилий вік та відсутність навичок роботи з комп`ютером не зміг своєчасно подати декларацію, суд також відхиляє, оскільки закон не визначає вказаних обставин як поважних причин. 
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить. 
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, місцевим судом були належним чином досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, суд повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін. 
 
Керуючись ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Подільського районного суду міста Києва від 01 липня 2021 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду:                                                Я.С. Мельник