22-ц/804/1393/21 
                                                                                265/5388/20 

П О С Т А Н О В А
Іменем України
Єдиний унікальний номер 265/5388/20
Номер провадження 22-ц/804/1393/21
21 липня 2021 року                                                                                  місто Маріуполь 
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                 головуючого судді Лопатіної М.Ю.
                 суддів –Биліни Т.І., Лісового О.О.
                 за участю секретаря Сидельнікової А.В.      
         сторони:
позивачка – ОСОБА_1 
відповідачі – Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області,  
Державна казначейська служба України, Головне управління ДПС у Донецькій області
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, Донецької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України та Державної казначейської служби України на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Адамової Т.С., повний текст якого складено 18 березня 2021 року,-
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (надалі: ГУ ДФС у Донецькій області), Державної казначейської служби України та Головного управління ДПС у Донецькій області про відшкодування збитків, понесених у зв`язку із втратою майна.
Позов мотивовано тим, що 05 липня 2017 року в рамках кримінального провадження № 32017050290000002 від 15 лютого 2017 року на території Маріупольського міжрайонного управління водного господарства, розташованого по вулиці Худолея, 1 у селі Покровському Першотравневого району Донецької області були вилучені паливо-мастильні матеріали на суму 786 060 гривень, які належать позивачці на праві власності та використовувались для власних потреб її родини. Так, органом досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя під час обшуку було вилучено бензин, марки А-92 об`ємом  35 103 літри, бензин, марки А-95 об`ємом 200 літрів, дизельне пальне, об`ємом 3 800 літрів, дозвіл на вилучення яких не було надано ухвалою від 27 червня 2017 року, та майно набуло статус тимчасово вилученого. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду від 15 червня 2018 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого задоволено частково та визнано неправомірними дії слідчого з неповернення тимчасово вилученого майна: бензину та дизельного палива, вилучених в ході обшуку 05 липня 2017 року. У зв`язку з неповерненням ОСОБА_1   майна, вона звернулася з заявою про вчинення кримінального правопорушення до Територіального управління Державного бюро розслідувань міста Краматорськ, за результатами якої встановлено, що належні їй паливно-мастильні матеріали, що підлягають поверненню у місці їх зберігання відсутні та були втрачені органом досудового розслідування. Таким чином, враховуючи розпорядження № 38 від 29 квітня 2020 року начальника ВРНП по Донецькій області ПАТ «Укрнафта» по цінам на паливо, розмір заподіяної їй шкоди у зв`язку з втратою органом досудового розслідування належних їй паливно-мастильних матеріалів складає 786 060 гривень. 
В зв`язку з викладеним, з урахуванням уточненої позовної заяви від 28 січня 2021 року, ОСОБА_1 просила стягнути з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на її користь шкоду, завдану співробітниками ГУ ДФС у Донецькій області, правонаступником якого є Головне управління  ДПС у Донецькій області, у розмірі 864 266 гривень.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Донецькій області, Державної казначейської служби України та Головного управління ДПС у Донецькій області про відшкодування збитків, понесених у зв`язку із втратою майна задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану співробітниками ГУ ДФС у Донецькій області, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Донецькій області, у розмірі 864 266 гривень.
Задовольняючи позов місцевий суд виходив з того, що позивачці ОСОБА_1 неправомірними діями слідчого 2-го ВРКП СУ ФР Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області Герщук Є.В., які виразились в неповерненні (втраті) паливно-мастильних матеріалів, вилучених під час обшуку 05 липня 2017 року у виді бензину марки А-92, об`ємом 35 103 літри, бензину марки А-95, об`ємом 200 літрів,  дизельного пального, об`ємом  3 800 літрів, була спричинена матеріальна шкода у сумі 864 266 гривень, яка підлягає стягненню на користь позивачки з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені  доводи осіб, які подали апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Донецькій області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що суд першої інстанції зробив необґрунтований висновок про те, що  Головне управлінням ДПС у Донецькій області  повинно відповідати за даним позовом. При цьому Головне управління ДПС у Донецькій області посилалось на те, що згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №1200 від 18 грудня 2018 року реорганізовано  Державну фіскальну службу шляхом поділу на  Державну податкову службу та Державну митну службу України. Разом з тим,  Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та здійснювати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби. Тобто, передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого суб`єкта владних повноважень відбулось частково. Крім того,  до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію ДПС України як юридичної особи та запис про внесення рішення засновників ДФС України як юридичної особи щодо припинення такої як юридичної особи в результаті реорганізації. Проте, запис  про припинення ДФС України як юридичної особи у реєстрі на поточний час відсутній, а юридична особа є такою що припинилася з дня внесення до державного реєстру запису про її припинення.
Донецька обласна прокуратура в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України в своїй апеляційній скарзі також, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні  рішення судом першої інстанції неправильно оцінені фактичні обставини справи, внаслідок чого безпідставно стягнуто кошти з державного бюджету у розмірі 864 266 грн. Скаржник зазначив, що місцевий суд дійшов висновку, що  предметом вилучення   під час обшуку 05 липня 2017 року  у позивачки була рідина з характерним запахом паливно-мастильних матеріалів, а не бензин, марки А-92 та марки А-95. Згідно з висновком судової експертизи по дослідженню нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 17 вересня 2018 року, проведеної в рамках кримінального провадження № 32017050290000002, вилучені у ОСОБА_1 матеріали, об`ємом 35 103 літри не відповідають ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні Євро», а вилучений матеріал 200 літрів рідини є бензином, проте не зазначено якої марки. Таким чином, позивачкою не доведено належними доказами вартість вилученого в неї майна, а тому позов задоволенню не підлягає.  
У своїй апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Державної казначейської служби України в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги,  Державна казначейська служба України зазначила, що не вона зобов`язана нести відповідальність за шкоду, завдану позивачці внаслідок незаконних дій, зокрема, співробітниками інших державних органів. При цьому казначейство жодних прав та інтересів позивачки не порушувало, не вступало у правовідносини з нею і шкоди не завдало.
Доводи і заперечення інших учасників справи
У відзивах на апеляційні скарги позивачка, посилаючись на відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам законності та обґрунтованості, просила рішення суду залишити без змін, а апеляційні скарги – без задоволення. При цьому зазначила, що місцевим судом було вірно визначено склад відповідачів у справі. Крім того, прокурором не доведено наявність підстав для звернення до суду з апеляційною скаргою.
У судовому засіданні представники  Головного управління ДПС у Донецькій області Цатурян Е.В. підтримав апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області, просив її задовольнити, не заперечував проти задоволення апеляційних скарг інших відповідачів.
Представник Донецької обласної прокуратури  Сущенко В.А. в судовому засіданні апеляційного суду підтримав  апеляційну скаргу прокуратури та не заперечував проти задоволення інших апеляційних скарг.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник – адвокат  Слєпов Д.Ю. заперечували проти задоволення апеляційних скарг, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник Державної казначейської служби України до суду  не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений  належним чином, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідачів, позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги   підлягають задоволенню  з таких підстав.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржене рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
05 липня 2017 року, в рамках кримінального провадження № 32017050290000002 від 15 лютого 2017 року, на території Маріупольського міжрайонного управління водного господарства, розташованого по вулиці Худолея, 1 у селі Покровському Першотравневого району Донецької області слідчим ГУ ДФС у Донецькій області Герщук Є.В. були вилучені паливо-мастильні матеріали, а саме: бензин марки А-92, об`ємом 35103 літри, бензин марки А-95, об`ємом 200 літрів, дизельне пальне, об`ємом  3800 літрів, що підтверджується протоколом обшуку від 05 липня 2017 року (т.1 а.с. 15-19).
Згідно ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 15 червня 2018 року визнано неправомірними дії слідчого 2-го ВРКП СУ ФР Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області Герщук Є.В. з неповернення тимчасово вилученого майна: бензину та дизельного палива, вилученого в ході обшуку 05 липня 2017 року на території Маріупольського міжрайонного управління водного господарства, розташованого по вулиці Худолея, 1 у селі Покровському Першотравневого району Донецької області (т.1 а.с. 22-24).
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2018 року за скаргою ОСОБА_1 зобов`язано старшого слідчого 3-го ВР КП СУ ФР ГУ ДФС у Донецькій області Герщук Є.В. або іншого слідчого, що входить до слідчої групи по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 32017050290000002 від 15 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204 КК України, та прокурора – процесуального керівництва по даному кримінальному провадженню негайно повернути власнику – ОСОБА_1 тимчасово вилучене майно, а  саме: 22 пластикові ємкості 1000 літрів, 1 пластикову ємкість 1000 літрів, заповнену на 1/2; 7 пластикових та металевих бочки ємкістю 200 літрів, 1 насос марки «Ріїш» № 1377830. 43 пусті пластикові каністри ємкістю 40 літрів, 9 пластикових каністр ємкістю 20 літрів, паливно-мастильні матеріали, які зберігаються у резервуарах № 1.2, які вилучені в ході обшуку 05 липня 2017 року на території Маріупольського міжрайонного управління водного господарства, розташованого по АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 34-36, 38). 
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 21 грудня 2018 року роз`яснено вищевказану ухвалу від 29 листопада 2018 року в частині того, що ОСОБА_1 слід негайно повернути тимчасово вилучене майно, а саме: 22 пластикові ємкості 1000 літрів, 1 пластикову ємкість 1000 літрів, заповнену на 1/2; 7 пластикових та металевих бочки ємкістю 200 літрів, 1 насос марки «Ріїш» № 1377830, 43 пусті пластикові каністри ємкістю 40 літрів, 9 пластикових каністр ємкістю 20 літрів, паливно-мастильні матеріали, які зберігаються у резервуарах № 1.2, відповідно до акту прийому-передачі складеному старшим слідчим Тазієвою О.Я. 05 липня 2018 року на підставі протоколу обшуку від 05 липня 2018 року (т.1 а.с. 42-43). 
Також встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 серпня 2018 року у задоволенні клопотання слідчого 2-го ВР КП ФР Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області Герщук Є.В. про поновлення процесуального строку звернення до суду з клопотанням про арешт майна у кримінального провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 32017050290000002 від 15 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України відмовлено. Клопотання слідчого 2-го ВР КП СУ ФР Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області Герщук Є.В. в частині накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 32017050290000002 від 15 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України, залишено без розгляду (т.1 а.с. 29-30). Вказана ухвала залишена без змін ухвалою Апеляційного Суду Донецької області від 21 серпня 2018 року (т.1 а.с. 31-33).
Згідно ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 22 січня 2019 року надано слідчому Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську Симоняну Р.С., слідчим слідчої групи, прокурорам групи прокурорів, які призначені за даним провадженням, а також уповноваженим ними відповідним дорученням службовим особам правоохоронного органу у кримінальному провадженні № 62018050000000012 від 07 грудня 2018 року дозвіл на проведення огляду вилученого в ході обшуку 05 липня 2017 року майна ОСОБА_1 , на території Маріупольського міжрайонного управління водного господарства, розташованого по вулиці Худолея, 1 у селі Покровському Першотравневого району Донецької області, з метою огляду на предмет наявності або відсутності на теперішній час вилученого майна (т1 а.с. 44)
Протоколом огляду місця події від 07 лютого 2019 року встановлено, що належні ОСОБА_1 паливно-мастильні матеріали, що підлягають поверненню, у місці їх зберігання відсутні (ємкості порожні) (т.1 а.с. 45-48).
Згідно акту приймання-передачі від 04 березня 2019 року старший слідчий 3-го ВРКП слідчого управління фінансових розслідувань ГУ  ДФС у Донецькій області Герщук Є.В. на виконання ухвали слідчого суду Жовтневого районного суду міста Маріуполя  від 29 листопада 2018 року повернув ОСОБА_1 вилучені товарно-матеріальні цінності, а  саме: 23 ємкості об`ємом 1000 літрів (порожні), 7 пластикових бочок  об`ємом 200 літрів (порожні), 1 насос марки «Ріїш» № 1377830, 43 пластикові каністри об`ємом 40 літрів (порожні) та 9 пластикових ємкостей об`ємом 20 літрів (порожні). Паливно-мастильні матеріали, вилучені під час обшуку 05 липня 2017 року, не були повернуті у зв`язку з їх відсутністю (т.1 а.с. 52).
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права.
          Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у  випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у  випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).
       Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
         Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
         Отже, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.
        При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167, 1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.
           Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
            В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
             Завдання позивачці матеріальної шкоди матеріальної шкоди у сумі 864 266 гривень пов`язується нею з неналежним здійсненням слідчим ГУ ДФС у Донецькій області Герщук Є.В. досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 32017050290000002 15 лютого 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України, а саме незаконного вилучення в неї паливо-мастильних матеріалів, а саме: бензину марки А-92, об`ємом  35103 літри, бензину, марки А-95, об`ємом  200 літрів, дизельного пального, об`ємом  3800 літрів.
         Згідно копії обвинувального акту, затвердженого 10 грудня 2018 року Прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області, ОСОБА_1 обвинувачується у придбанні, зберіганні, збуті та транспортуванні незаконно виготовлених підакцизних товарів- палива, яке реалізувалось під виглядом автомобільного бензину та не відповідає вимогам ДСТУ 7687:2015 «бензин автомобільний Євро. Технічні умови».  На теперішній час вказане кримінальне провадження перебуває в провадженні Першотравневого районного суду Донецької області (т 2, а.с.180-181).
         Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_1 органом досудового розслідування неправомірно були вилучені бензин, марки А-92, об`ємом  35103 літри, бензин, марки А-95, об`ємом 200 літрів, дизельне пальне, об`ємом  3800 літрів, що підтверджується протоколом обшуку від 05 липня 2017 року.
         Проте, такі висновки суду не відповідають обставинам справи,  оскільки докази того, що слідчим  ГУ ДФС у Донецькій області  в ході досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 32017050290000002, у ОСОБА_1   вилучався саме бензин марки А-92 та А-95 та дизельне пальне  матеріали справи не містять. 
        Не містить інформації про вилучення у ОСОБА_1 бензину та дизельного пального і   протокол обшуку від 05 липня 2017 року, на який посилається місцевий суд. З даного протоколу вбачається,  у позивачці в підземних резервуарах 1 та 2 були вилучені  паливно-мастильні матеріали.
         Таким чином, місцевий суд зробив помилковий висновок про доведеність позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення на її користь матеріальної шкоди.    
          Крім того, апеляційний суд погоджується з доводами Головного управління ДПС у Донецькій області  щодо необґрунтованості залучення його в якості відповідача у даних правовідносинах з огляду на таке.
        Правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
         Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" від 18 грудня 2018 року № 1200 (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25 вересня 2019 року № 846) (далі - Постанова № 1200) утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.
        Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.
  Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 1200, державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
        Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України (пункт 2 Постанови № 1200).
         Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" від 19 червня 2019 року № 537 (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25 вересня 2019 року № 846) утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби та реорганізовані деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби.
         Згідно з пунктами 3, 4 цієї постанови територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.
           Відповідно до витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 31 липня 2019 року  внесено записи в Єдиному державному реєстрі про державну реєстрацію Головного управління ДПС у Донецькій області.  
        Разом з тим, запис про припинення Головного управління ДФС у Донецькій області у Єдиному державну реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент вирішення судом справи  був відсутній.
         Постанова № 1200 свідчить про компетенційне адміністративне (публічне) правонаступництво ДПС України, тобто про перехід до ДПС України функцій ДФС України у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску.
         Отже,  спір у цій справі не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску чи інших функцій, що були передані ДПС відповідно до Постанови № 1200, а тому Головне управління ДПС у Донецькій області не є належним відповідачем у даній справі.
        Аргумент  відзиву ОСОБА_1 про те, що заступником керівника Донецької обласної прокуратури в апеляційній скарзі не обґрунтовані підстави звернення з апеляційною скаргою апеляційний суд відхиляє, оскільки звертаючись до суду з апеляційної скаргою прокурор зазначав, що  спірне майно є речовим доказом у кримінальному провадженні і вирішення питання щодо компенсації вартості такого майна може становити необґрунтоване втручання у кримінальне провадження. Компетентним органом з питань розпорядження коштами державного бюджету є Державна казначейська служба. Нездійснення захисту інтересів держави компетентним органом полягає у тому, що орган Державної казначейської служби не є безпосереднім учасником кримінально-процесуальних відносин, що пов`язані з вилученням, дослідженням та подальшим поверненням речових доказів у кримінальному провадженні. Казначейство не володіє відомостями про рух такого провадження, його обставини, вчинені процесуальні дії, відтак не може захистити інтереси держави з об`єктивних, незалежних від нього причин. 
Таким чином, звертаючись з апеляційною скаргою в інтересах держави, прокурор дотримався вимог ч. 4 ст. 56 ЦПК України та обґрунтував  в  скарзі, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Висновки за результатом розгляду апеляційної  скарги.
Згідно п.п.3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
         З урахуванням викладеного, з огляду  на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові  ОСОБА_1 .   
Керуючись ст. ст. 367, 374,376,381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Донецькій області, Донецької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України та Державної казначейської служби України задовольнити.
Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 березня 2021 року скасувати.
У задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Державної казначейської служби України та Головного управління ДПС у Донецькій області про відшкодування збитків, понесених у зв`язку із втратою майна відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту. 

         
Судді:                        

Повний текст постанови складено 26 липня 2021 року.

Суддя: