Номер провадження: 22-ц/813/6365/21 
Номер справи місцевого суду: 947/30781/20
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Сегеди С.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2020 року, постановленого під головуванням судді Васильків О.В., повний текст заочного рішення складений 28 грудня 2020 року, по цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
встановив:
У жовтні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 19.04.2010 року у розмірі 53087,48 грн. та судові витрати у сумі 2102,00 грн.
В обґрунтуванні своїх вимог позивач зазначав, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з заявою №б/н від 19.04.2010 року.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, станом на 14.09.2020 року наявна непогашена заборгованість в розмірі 53087,48 грн., що складається з наступного: 35114,07 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9764,81 грн. – заборгованість за простроченими відсотками; 8208,60 грн. – нарахована пеня.
В зв`язку з викладеним, позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2020 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Не погодившись з зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність обставин, що мають значення та невідповідність висновків суду обставинам справи.
В апеляційній скарзі апелянт послався на те, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідач за час розгляду справи в суді заперечень проти позову банку не подавав, факт укладання договору, ознайомлення з Умовами та правилами, Тарифами банку та розмір обчисленої позивачем заборгованості не оспорював, а тому посилання суду на те, що відповідач не був ознайомлений з Умовами та правилами, Тарифами банку є безпідставними. Підписавши анкету-заяву, відповідач надав згоду на те, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами і правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомлений. Відсутність підпису відповідача на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про не укладеність договору, суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. Суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи банку про те, що позичальник користувався грошовими коштами, виконував умови кредитного договору, частково сплачував заборгованість за договором.
Відзиву до суду надано не було.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.
У відповідності до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору та волевиявлення відповідача на отримання платіжної картки кредитка «Універсальна».
Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.
Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що 19.10.2010 року ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву, в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг (а.с. 20).  
Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» стверджується, що ОСОБА_1 були надані кредитні картки, починаючи з 15.08.2011 року по 14.09.2017 року (а.с. 18).
З довідки банку про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача вбачається, що 15.08.2011 банком був встановлений кредитний ліміт у розмірі 8000 грн., того ж дня відбулося зменшення кредитного ліміту 300 грн.; 29.02.2012 кредитний ліміт збільшено та встановлено у розмірі 7040 грн.; 30.05.2012 кредитний ліміт зменшено до 2460 грн.; 30.09.2014 кредитний ліміт зменшено до 2000 грн.; 21.06.2015 кредитний ліміт збільшено до 5000 грн. 09.07.2015 кредитний ліміт зменшено до 4170 грн.; 01.08.2016 кредитний ліміт збільшено до 4265 грн.; 30.10.2017 року кредитний ліміт збільшено до 25000 грн.; 30.11.2017 кредитний ліміт збільшено до 27000 грн.; 05.06.2019 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. (а.с. 19).
З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по картці відповідача вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та несвоєчасно повертав їх.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відзив на позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» не надав, не навів заперечень щодо наданих позивачем розрахунків.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до розрахунку банку, заборгованість ОСОБА_1 по тілу кредиту станом на станом на 14.09.2020 року складає 35114,07 грн.
Тобто фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Колегія суддів погоджується, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.
Отже, вимога банку про стягнення тіла кредиту є доведеною та підлягає задоволенню.
Також АТ КБ «ПриватБанк» в позові просило стягнути з відповідача заборгованість за відсотками у розмірі 9764,81 грн., нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання, незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
З урахуванням викладеного, позивач має право на стягнення з відповідача процентів річних від простроченої суми, як визначено в ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Разом з тим, 15.08.2011 року ОСОБА_1 підписав довідку про умови кредитування, в яких зазначено, що у разі прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою з позичальника стягується штраф 500 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. (а.с. 21) .
Таким чином, ОСОБА_1 підтвердив своє отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, підписавши 15.08.2011 року умови кредитування.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог є помилковими.
З урахуванням наведеного, оскільки сторонами визначені умови кредитування в частині штрафів, колегія суддів вважає за можливе апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду першої інстанції позивач сплатив 2 102 грн. судового збору, а при зверненні до апеляційного суду – 3 153 грн., отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5 255 грн. (2102 грн. + 3 153 грн. = 5 255 грн.).
З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» – задовольнити.
Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2020 року – скасувати.
Прийняти постанову.
Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»  (ЄДРПОУ 14360570, місце знаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договоромв загальному розмірі 53087 гривень 48 копійок, що складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 35114 гривень 07 копійок; заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 9764 гривень 81 копійка; нарахованої пені в розмірі 8208 гривень 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»  (ЄДРПОУ 14360570, місце знаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) судовий збір в розмірі 5 255 гривень.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 05 серпня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ С.М. Сегеда