Справа № 346/1872/21 
Провадження № 22-ц/4808/1155/21 
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В. 
Суддя-доповідач Фединяк 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого  Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)
суддів:                  Бойчука І.В., Девляшевського В.А.    
секретаря                 Капущак С.В.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 31 травня 2021 року, постановлене в складі судді Махно Н. В.у  м. Коломиї, повний текст виготовлено 07 червня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
Позовна заява мотивована тим, що  рішенням Коломийського міськрайонного суду від 24 квітня 2020 року з нього стягнуто аліменти  на утримання неповнолітньої дочки  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1   у твердій грошовій сумі 1400 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Судове рішення намагався виконувати добросовісно, однак  на даний час його матеріальне становище змінилось, у зв`язку з чим він не в змозі сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Так, він є пенсіонером та 23 березня 2021 року визнаний інвалідом 2-ї групи загального захворювання,  отримує щомісячно пенсію в розмірі 1769 грн, тому  при сплаті щомісячно 1400 грн аліментів на утримання дочки,  на його потреби залишається 369 грн, що вважає недостатнім. Зазначає, що при ухваленні рішення про визначення розміру аліментів було враховано, що йому належав автомобіль ГАЗ 53 А, проте 25 листопада 2020 року вказаний автомобіль знято з обліку у зв`язку з вибракуванням. У його власності знаходиться тільки Ѕ квартири в  АДРЕСА_1 , та Ѕ автомобіля ВАЗ  НОМЕР_1 ,  іншого майна немає. У 2015 році він припинив підприємницьку діяльність, а працевлаштуватись на роботу не в змозі за станом здоров`я. Інших доходів, крім пенсії не має.У зв`язку з смертю батька у жовтня 2020 року, він самостійно здійснює догляд за матір`ю - ОСОБА_4 ,тобто остання перебуває на його утриманні. Враховуючи, що його майновий стан змінився, просив рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2020 року змінити, зменшити визначений рішенням суду розмір аліментів до 800 гривень щомісячно на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею повноліття. 
Рішенням  Коломийського міськрайонного суду від 31 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду з ухваленням нового про задоволення позову посилаючись, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що він людина з інвалідністю другої групи, розмір пенсії невеликий, тому він не в змозі сплачувати аліменти на доньку в сумі 1400 грн щомісячно. Він є безробітній та припинив свою підприємницьку діяльність. Крім того, на його утриманні перебуває матір.
20 липня 2021 року ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечує. Вказує, що позивачем не доведено факт погіршення матеріального становище. Всі доводи ОСОБА_1 враховані Коломийьким міськрайонним судом при ухвалення рішення про визначення розміру аліментів в рішенні від 24 квітня 2020 року.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав. 
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що існують обставини зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, які не були враховані під час розгляду справи № 346/932/20 та визначення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1400 грн щомісячно до досягнення повноліття.
Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2020 року у справі № 346/932/20 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 1400 грн щомісячно, до досягнення нею повноліття (а.с. 4-8).
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що його майновий стан погіршився, єдиний дохід, який він отримує, це пенсія у розмірі 1769 грн.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням, зокрема фізичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша і третя статті 13 ЦПК України ).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно  ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Відповідно ч.ч.1,2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. 
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для справи.
У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Враховуючи, що ОСОБА_1 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Коломийського міськрайонного суду від 24 квітня 2020 року, судом першої інстанції вірно відмовлено йому у задоволенні позову.
Крім того, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ч. 3 ст. 184 СК України.
Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2021 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.
Таким чином, стягнення 1400 грн щомісячно на утримання дочки ОСОБА_3 відповідає вимогам СК України, а заявлений позивачем позов про зменшення розміру аліментів до 800 грн щомісячно є необґрунтований.
Посилання ОСОБА_1 на погіршення його майнового стану у зв`язку з зняттям з реєстрації автомобіля ГАЗ 53 А з 25 листопада 2020 року не заслуговує на увагу, оскільки не доводить істотну зміну майнового стану, що впливає на можливість сплату аліментів у визначеному розмірі. 
Суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неможливості сплати аліментів у визначеному судом розмірі, у зв`язку з перебуванням на його утриманні його матері, оскільки останнім не надано доказів необхідності її матеріального утримання та доказів щодо понесених матеріальних витрат на таке утримання, яке призвело до значного погіршення його майнового стану.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 31 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає чинності з моменту підписання і у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст складено 22 липня 2021 року.

Судді:                                                        В.Д.Фединяк
                                                               І.В.Бойчук
В.А.Девляшевський