П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/6948/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.   
Суддя-доповідач -  Кузьмишин В.М.   
22 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до    Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, у якому просив: визнати дії протиправними та зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, періоди роботи на посадах «електромонтера», «слюсаря-електрика» та «акумуляторщика»: - з 02.09.1968 по 16.11.1968 у Івано-Франківській механізованій колоні №20; з 21.01.1971 по 16.05.1972 у Лісокомбінаті «Осмолода»; з 22.05.1972 по 03.05.1973 у Будинку управління при Рожнятівській селищній раді депутатів трудящих; з 15.05.1973 по 02.03.1974  у Ярмолинецькій районній санітарно-епідеміологічній станції; з 01.08.1974  по 28.08.1974 у Ярмолинецькій міжколгоспній раді; з 02.09.1974 по 01.04.1986 у Ярмолинецькій сільгосптехніці станції технічного обслуговування автомобілів; з 01.04.1986 по 13.05.1993 у Ярмолинецькому ремонтно-транспортному підприємстві при Ярмолинецькій сільгосптехніці; з 13.05.1993 р. по 01.04.1994 р. у Ярмолинецькому ремонтно-транспортному підприємстві при Ярмолинецькій сільгосптехніці; з 08.04.1994 по 16.02.2000 у Сільськогосподарському підприємстві ім. Шевченка с. Соколівка; з 16.02.2000 по 26.04.2000 у Сільськогосподарському підприємстві ім. Шевченка с. Соколівка; з 26.04.2000 по 29.12.2001 у ВАТ ДП «Автомобіліст» при Ярмолинецькій сільгосптехніці; зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 05 серпня 2020 року.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року позов задоволено частково.
Визнано необґрунтованим не вирішення по суті заяви ОСОБА_1 від 05.08.2020 року    про перерахунок пенсії. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, наступні періоди: з 02.09.1968 р. по 16.11.1968 р. у Івано-Франківській механізованій колоні №20 на посаді електромонтера першого розряду; з 21.01.1971 р. по 16.05.1972 р. у Лісокомбінаті «Осмолода» на посаді електромонтера другого розряду, з 25.08.1971 року електромонтера третього розряду, з 17.03.1972 року електромонтера четвертого розряду; з 22.05.1972 р. по 03.05.1973 р. у Будинку управління при Рожнятівській селищній раді депутатів трудящих на посаді електромонтера; з 15.05.1973 р. по 02.03.1974 р. у Ярмолинецькій районній санітарно-епідеміологічній станції, на посаді електромонтера; з 01.08.1974 р. по 28.08.1974 р. у Ярмолинецькій міжколгоспній раді на посаді слюсаря-електрика; з 02.09.1974 р. по 01.04.1986 р. у Ярмолинецькій сільгосптехніці станції технічного обслуговування автомобілів на посаді електрослюсаря; з 01.04.1986 р. по 21.08.1992 року у Ярмолинецькому ремонтно-транспортному підприємстві при Ярмолинецькій сільгосптехніці на посаді електрослюсаря четвертого розряду, з 14.06.1988 р. слюсаря по ремонту електроустаткування третього    розряду.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути та вирішити заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії (від 05.08.2020), провівши перерахунок усього стажу (страхового та пільгового) з урахуванням пільгового стажу, який зараховується за цим рішенням, та встановлених судом обставин.
У задоволенні решти вимог позову - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних відмовити у повному обсязі з підстав порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу. 

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечував щодо її задоволення та зазначив, що суд першої інстанції у рішенні від 16.02.2021 правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відтак підстави для його скасування відсутні.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту строк для усунення виявлених в апеляційній скарзі недоліків.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1   з 07 березня 2001 року отримував пенсію по інвалідності, а з 28 липня 2010 року - пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Загальний трудовий стаж позивача становить 38 років 5 місяців, що підтверджується матеріалами пенсійної справи та відповідачем не заперечується.
05 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі Списком №2 та відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».    До заяви надав копії пенсійного посвідчення, трудової книжки від 02 вересня 1968 року, трудової книжки від 20 травня 1995 року, посвідчення про закінчення виробничо-технічного навчання, довідки №177 та №178 Ярмолинецького районного трудового архіву від 02.02.2011. Зазначені документи є у матеріалах пенсійної справи.
Головним управлінням листом від 08.09.2020 №4387-3832/Я-03/8-2200/20 повідомлено про відмову у перерахунку (призначенні) позивачу пенсії на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №2. Зазначається, що робота позивача на посадах «електромонтера» (періоди роботи: з 02.09.1968 по 16.11.1968, з 21.01.1971 по 16.05.1972, з 22.05.1972 по 03.05.1973, з 15.05.1973 по 02.03.1974), «слюсаря-електрика» (періоди роботи: з 01.08.1974 по 28.08.1974, з 02.09.1974 по 01.04.1986 з 01.04.1986 по 13.05.1993) та «акумуляторщика» (періоди роботи: з 13.05.1993 по 01.04.1994, з 08.04.1994 по 16.02.2000, з 16.02.2000 по 26.04.2000, з 26.04.2000 по 29.12.2001) не пов`язана з особливо шкідливими і    важкими умовами праці, відтак не дає права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Не погоджуючись із рішенням відповідача щодо відмови в зарахуванні пільгового стажу, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Мотивувальна частина.

Позиція Сьомого апеляційного адміністративного суду

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки гарантує Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі – Закон №1788-ХІІ), який спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. 
Цей Закон гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Так, відповідно до статті 1 Закону №1788-ХІІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
У той же час, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Статтею 5 Закону №1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Так, пенсійне забезпечення окремих категорій громадян врегульовано розділом XIV-1 вказаного Закону №1058-IV, статтею 114 якого встановлено порядок призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. 
У відповідності до п.2 ч. 2 ст. 114 зазначеного Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок.
Водночас, приписами п.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного   закону   в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого   Законом "Про пенсійне забезпечення".
Так, відповідно до пункту б) ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.    Таким чином, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є робота особи на посаді або виконання    робіт, що містяться у Списку №2, а також    підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, що полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці (за періоди після 21.08.1992 року)       
Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Статтею 62 Закону №1788-XII встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України  від 12 серпня 1993 р. №637 затверджено Порядок  підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової  книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок №637),у пунктах 1 та 2 якого зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
У той же час, пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, системний аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Однак, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, або трудова книжка відсутня, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Так, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно із записами №1, 2, 4-11, 14-18 трудової книжки позивача, а також записами б/н на аркушах 22-25 трудової книжки (розпочатої 02 вересня 1968 року) позивач виконував роботу  на посадах «електромонтера», «слюсаря-електрика» та «акумуляторщика»  у наступних   підприємствах: з 02.09.1968 по 16.11.1968 у Івано-Франківській механізованій колоні №20 на посаді електромонтера першого розряду; з 21.01.1971 по 16.05.1972 у Лісокомбінаті «Осмолода» на посаді електромонтера другого розряду, 25.08.1971 присвоєний третій розряд, а 17.03.1972 присвоєний четвертий розряд; з 22.05.1972 по 03.05.1973 у Будинку управління при Рожнятівській селищній раді депутатів трудящих на посаді електромонтера; з 15.05.1973 р. по 02.03.1974 р. у Ярмолинецькій районній санітарно-епідеміологічній станції, на посаді електромонтера; з 01.08.1974 по 28.08.1974 у Ярмолинецькій міжколгоспній раді на посаді слюсаря-електрика; з 02.09.1974 по 01.04.1986 у Ярмолинецькій сільгосптехніці станції технічного обслуговування автомобілів на посаді електрослюсаря; з 01.04.1986 по 13.05.1993 у Ярмолинецькому ремонтно-транспортному підприємстві при Ярмолинецькій сільгосптехніці на посаді електрослюсаря четвертого розряду, пізніше присвоєний третій розряд слюсаря по ремонту електроустаткування;  з 13.05.1993 по 01.04.1994 у Ярмолинецькому ремонтно-транспортному підприємстві при Ярмолинецькій сільгосптехніці на посаді акумуляторщика третього розряду.
У трудовій книжці   ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 20 травня 1995 року містяться записи про прийняття його з 08.04.1994 на роботу до Сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка с. Соколівка на посаду акумуляторщика, де він працював до 16.02.2000 (записи №1 та №2 трудової книжки); у період з 16.02.2000 по 26.04.2000 позивач працював на посаді акумуляторщика у СТОВ ім. Шевченка с. Соколівка (по переводу).  Згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20 травня 1995 року №5 та №6 позивач у період з 26.04.2000 по 29.12.2001 працював у ВАТ ДП «Автомобіліст» при Ярмолинецька "Сільгосптехніка" на посаді аккумуляторщика.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 року (далі - Порядок №383) визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992. 
При цьому, відповідно до пункту 4.5. цього Порядку якщо атестація з 21.08.1992 не    проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.
Так, Списком №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 передбачено професію «електромонтера», «слюсаря-електрика» та «акумуляторщика» у різних галузях виробництва.
Разом з тим, як вбачається з роз`яснень від 02.04.1976 № 5/8 «Про порядок застосування затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 Списків виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах», затверджених постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС від 2 квітня 1976 року №81/8 (надалі російською мовою): «в тех случаях, когда в списках №1 и №2 предусмотрены слесари, электрики (категории рабочих), электрослесари и электромонтеры без указания характера выполняемой ими работы, правом на льготное пенсионное обеспечение пользуются рабочие этих профессий независимо от того, заняты они ремонтом или обслуживанием оборудования в данном производстве (пункт 15)".
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 1991 року №10 "Об утверждении списков производств, работ, профессий, должностей и показателей, дающих право на льготное пенсионное обеспечение" посади «електромонтера», «слюсаря-електрика» та «акумуляторщика» також були віднесені до посад працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваних Кабінетом Міністрів України.    Постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", від 16 січня 2003 року №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" та від 24 червня 2016 року №461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджувались Списки №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких (на яких) дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Отже, трудовою книжкою підтверджено, що у період з 02.09.1968 по 29.12.2001 позивач працював за професіями «електромонтера», «слюсаря-електрика» та «акумуляторщика», що передбачені Списком № 2.
Проте, оскільки атестація робочих місць за умовами праці до 21.08.1992 не проводилась, суд першої інстанції вірно встановив, що, виконувана позивачем робота до 21.08.1992 року    належала до тих, які дають право на зарахування пільгового стажу без проведення атестації робочих місць, позаяк п. 4.5 Порядку №383 визначено, що до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць.
Як вже зазначалось вище, основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Відповідно до частини 1 статті 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.    
В силу пунктів 1, 3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.    
У відповідності з п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 (далі Інструкція № 58), заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Як встановлено судом  та вбачається з матеріалів справи, вказані записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції.
Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до    статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Окрім того, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду  у постанові від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а звернув увагу, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Таким чином,  з огляду на вищевикладене та виходячи, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на час звернення до відповідача пільговий стаж    за Списком №2 ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах був підтверджений записами трудової книжки позивача    за період до    21 серпня 1992 року, відтак увесь спірний стаж роботи позивача з 02 вересня 1968 року по 21 серпня 1992 року належить до пільгового стажу, оскільки позивач дійсно працював на роботах, які станом на час їх виконання визнавались такими, що передбачені Списком № 2.
Водночас, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зауважив про те, що зі змісту відповіді, наданої відповідачем 08.09.2020 та матеріалів пенсійної справи позивача слідує, що рішення про відмову у перерахунку пенсії відповідач не приймав, а відповідь носить характер    роз`яснення.
При цьому зазначив, що суд не може самостійно перераховувати стаж роботи пенсіонера та    приймати рішення про його достатність або недостатність для призначення або перерахунку пенсії, підміняючи функції пенсійного органу. Відтак, суб`єкт влади повинен повторно розглянути питання перерахунку пенсії позивача з урахуванням усього пільгового стажу згідно з цим рішенням суду та за наявності підстав перерахувати її.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з метою ефективного захисту права позивача необхідно зобов`язати відповідача зарахувати позивачеві пільговий стаж за Списком №2 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах,    та повторно розглянути і вирішити    питання    перерахунку пенсії з урахуванням встановлених судом обставин.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
          
Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.