УХВАЛА

05 липня 2021 року  
Київ
справа №640/10527/20
адміністративне провадження №К/9901/21793/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В. Е.,
суддів: Данилевич Н. А., Радишевської О.Р., 
перевіривши касаційну скаргу Державного  бюро розслідувань
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року
у справі №640/10527/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного  бюро розслідувань про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного  бюро розслідувань, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ виконуючого обов`язків Директора Державного бюро розслідувань Соколова О. «Про звільнення працівників Державного бюро розслідувань» від 31 березня 2020 року № 223-ос в частині звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого першого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань (зі змінами згідно з наказом в.о. Директора Державного бюро розслідувань Соколова О. від 13 квітня 2020 року № 255-ос «Про внесення змін до наказу від 31 березня 2020 року № 223-ос «Про звільнення працівників Державного бюро розслідувань») з 13 квітня 2020 року у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису з припиненням державної служби на підставі пункту 1 частини 1  статті 87 Закону України «Про державну службу»  (пункт 11 цього Наказу);
- поновити ОСОБА_1 на посаді, що є рівнозначною посаді слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань в Головному слідчому управлінні Державного бюро розслідувань;
- стягнути з Державного бюро розслідувань на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням проведених виплат;
- допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми платежу за один місяць.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою  Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року, позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано наказ виконуючого обов`язків Директора Державного бюро розслідувань Соколова О. «Про звільнення працівників Державного бюро розслідувань» від 31 березня 2020 року № 223-ос в частині звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого першого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань (зі змінами згідно з наказом В.о. Директора Державного бюро розслідувань Соколова О. від 13 квітня 2020 року № 255-ос «Про внесення змін до наказу від 31 березня 2020 року № 223-ос «Про звільнення працівників Державного бюро розслідувань») з 13 квітня 2020 року у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису з припиненням державної служби на підставі пункту 1 частини 1  статті 87 Закону України «Про державну службу»  (пункт 11 цього Наказу).
Поновлено ОСОБА_1 на посаді, що є рівнозначною посаді слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань в Головному слідчому управлінні Державного бюро розслідувань, а за відсутності такої посади - на інший рівнозначний посаді в цьому (або іншому) державному органі.    
Стягнуто з Державного бюро розслідувань на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням проведених виплат у розмірі 321 148 (триста двадцять одна тисяча сто сорок вісім) гривень 80 копійок.
Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць звернуто до негайного виконання.    
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, 10 червня 2021 року Державним  бюро розслідувань подано до Верховного Суду касаційну скаргу.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідач у касаційній скарзі посилається на пункти 1 та 3 частини 4 статті 328 КАС України, як на підстави касаційного оскарження, відповідно до яких суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, а  також, відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
В обгрунтування зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховані висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.04.2021 року у справі №9901/36/20 щодо застосування підпункту 2 пункту 3 розділу II Закону України від 03.12.2019 року № 305-ІХ, де суд зазначив, що перелік підстав припинення служби в ДБР не є вичерпним, адже державна служба може бути припинена також у випадках, пов`язаних зі звільненням із підстав, зумовлених спеціальним законом.
Разом з тим, відповідач вказує на неврахування висновків,  викладених у постановах Верховного Суду від 11.02.2021 року у справі №813/4523/17, від 27.03.2019 року у справі № 756/5243/17 щодо застосування пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу». 
Однак, суд відхиляє посилання відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11.02.2021 року у справі №813/4523/17, від 27.03.2019 року у справі № 756/5243/17, оскільки  обов`язковою умовою є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду та у якій подається касаційна скарга).
Проаналізувавши вказані вище постанови Верховного Суду, слід зазначити, що правовідносини між даною справою та вказаними справами не є подібними. Разом з тим, касаційна скарга не містить будь-якого обґрунтування подібності таких правовідносин.
Також, скаржником зазначено, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування:
- частин 1 та 3 статті 87 Закону України «Про державну службу» (в редакції після внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» від 19.09.2019 року № 117-ІХ);
- частини 4 статті 40 та частини 6 статті 49-2 КЗпП України (в редакції після внесення змін Законом України «Про внесення змін до КЗпП України» від 12.12.2019 року № 378-ІХ);
- підпункту 4 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» від 03.12.2019 року № 305-ІХ;
- статей 9, 12, 14, 14-3 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» від 12.11.2015 року № 794-VIII (в редакції після внесення змін Законом України від 03.12.2019 № 305-ІХ).
Разом з тим, відповідачем зазначено, що суди розглянули дану справу у порядку спрощеного позовного провадження. Однак, оскільки позивач у цій справі обіймав посаду слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань, яка окрім того, відноситься до категорії «Б» відповідно до пункту 2 частини другої статті 6 Закону України «Про державну службу», тобто до посад, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, то такий спір щодо прийняття на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби за участі такої посадової особи в якості позивача, не може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження.
Тому, на думку скаржника, судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права і неправильно визначено провадження, в якому слід розглядати цю справу.
Крім того, скаржник зазначає, що вказана справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування вищевказаних норм права.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, визначених статтею 328 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 1, 3 частини 4 статті 328 КАС України, а також, підпункту а) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Також скаржником заявлено клопотання про зупинення виконання судових рішень.
Проте, як убачається з вимог  статті 340 КАС України, питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються, вирішується суддею-доповідачем у порядку підготовки справи до касаційного розгляду, а не на стадії відкриття касаційного провадження.
З огляду на заявлення такого клопотання, суд вважає за необхідне встановити для учасників справи строк для подання своїх міркувань та заперечень щодо заявленого клопотання.
Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Державного  бюро розслідувань на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у справі №640/10527/20.
Витребувати із Окружного адміністративного суду   міста Києва справу №640/10527/20.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Встановити учасникам справи десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання своїх міркувань та заперечень щодо клопотання Державного бюро розслідувань про зупинення виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                      В. Е. Мацедонська

Судді                                                                                                       Н. А. Данилевич

                                                                                                                  О. Р. Радишевська