ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/132/21  Номер провадження 22-ц/814/1442/21	Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т. В.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Чумак О.В.
суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.
розглянула в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від  08 квітня 2021 року, ухвалене суддею Левицькою Т.В., за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до місцевого суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову послалося на те, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» (після зміни назви – АТ КБ «ПриватБанк»), з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 25.09.2008 року.
При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.
Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які згідно до заяви отримані Відповідачем для ознайомлення в письмовій формі.
Копія «Умов та правила надання банківських послуг» та «Тарифів Банку» додаються до позовної заяви, а з метою підтвердження їх відповідності (автентичності ) також надається копія наказу Банку про їх затвердження.
Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору.
25.09.2008 р. відповідачем також підписана Довідка про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».
Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а Відповідачу надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається).?
У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 15000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позовної заяви.
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 3.2, 3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку.
Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором.
Між тим, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 14.12.2020 року має заборгованість у сумі 19114,06 грн., яка складається з 15396,28 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3717,78 грн. - заборгованості за простроченими відсотками.

Рішенням Глобинського районного  суду Полтавської області від  08 квітня 2021 року  позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1   на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код ЄДРПОУ 14360570, рах. № НОМЕР_2 , МФО 305299) станом на 14 грудня 2020 року заборгованість за кредитним договором б/н від 25.09.2008: 15396,28 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3717,78 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а всього 19114,06 грн. (дев`ятнадцять тисяч сто чотирнадцять гривень шість копійок).
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у сумі 2270,00 грн.

З рішенням місцевого суду не погодився відповідач ОСОБА_1 , оскарживши його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на помилковість судом оцінки обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просив рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Банку.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що анкета-заява не є кредитним договором у розумінні закону та заперечує надання йому кредитних коштів за цією анкетою-заявою.
Також вказує, що в Умовах і Правилах надання банківських послуг та Тарифах банку відсутні його підписи. Заперечує їх підписання та надання йому кредитної картки.
Посилається на те, що позивач пропустив строк позовної давності до вимог, а наданий банком розрахунок заборгованості є нечитабельним, не є належним і допустимим доказом на підтвердження позовних вимог, оскільки не містить обґрунтувань нарахованої суми боргу.
Зазначає, що суд першої інстанції не врахував правовий висновок Верховного Суду у справі № 192/156/17-ц від 05.03.2018 р.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подавався.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до положень ч. 2 ст. 369 цього Кодексу – без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25.09.2008 р. між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви, на підставі якої останній отримав кредит у розмірі 500, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Строк дії картки 08/12. Базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору 1,9% на місяць із розрахунку 360 днів у році (а.с. 17).
У заяві зазначено, що відповідач ознайомлений з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 ознайомлений з Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів», де встановлено базову ставку в місяць у розмірі 1,9 % в місяць (22,8% річних) за користування кредитними коштами, про що свідчить його підпис (а.с. 18).
Як убачається з довідки АТ КБ «ПриватБанк», у межах дії кредитного договору від 25.09.2008 р. ОСОБА_1 видані такі кредитні картки: № НОМЕР_3 , дата видачі 01.08.2008 р., строк дії до 08/12; № НОМЕР_4 , дата видачі 21.08.2012 р., строк дії до 04/16; № НОМЕР_5 , дата видачі 09.06.2017 р., строк дії 05/19; № НОМЕР_6 , дата видачі 01.11.2015 р., строк дії 10/19; № НОМЕР_7 , дата видачі 04.06.2019 р., строк дії 04/22 (а.с.16).
Відповідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 , старт карткового рахунку за спірним договором відбувся 25.09.2008 р. з встановленням кредитного ліміту у розмірі 500,00 грн. 
В подальшому кредитний ліміт змінювався. Так, 16.10.2008 р. відповідачу встановлено 1000 грн., 18.06.2009 р. - 1700 грн., 18.01.2011 р. - 10000,00 грн., 09.04.2011 р. -13000,00 грн., 10.04.2011 р. - 13000,00 грн., 04.10.2011 р. -10000,00 грн., 13.07.2016 р. - 13000,00 грн., 09.06.2017 р. - 13000,00 грн., 04.06.2019 р. -15000,00 грн., 11.11.2019 р. - 14834,68 грн., 02.07.2020 р. - 0,00 грн. (а.с.15).
Згідно розрахунків, наданих АТ КБ «ПриватБанк», загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 14.12.2020 р. становить 19114,06 грн. та складається з 15396 грн. 28 коп. заборгованості за тілом кредиту; 3717,78 грн. заборгованості за простроченими відсотками (а.с.4-14, 83-96).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору з відповідачем шляхом підписання анкети-заяви та довідки про умови кредитування, яким погоджено розмір кредитного ліміту, процентної ставки за користування кредитними коштами, відповідальність за невиконання зобов`язань, а також підтверджено факт надання відповідачу кредитних карток, наявність заборгованості за кредитним договором. 
Також місцевий суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності до вимог, пославшись на переривання цього строку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке. 

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як зазначено в ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як зазначено в ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до  ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як зазначено в ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.
Статтею 258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (пені та штрафу) встановлена спеціальна позовна давність один рік.
Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). 
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного що місячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема,прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України). 
За змістом положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. 
Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. 
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 

У відзиві на позов, поданому до суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 послався на те, що анкету-заяву не підписував, кошти від банку не отримував, та, оскільки згідно наданих позивачем документів кошти нібито надані йому у 2008 році, більше 12 років тому, вважає, що позивач пропустив строк позовної давності.
При вирішенні клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності суд першої інстанції правильно послався на те, що позивач звернувся з позовом до суду 27.01.2021 р. Термін дії останньої картки, яка була видана відповідачу ОСОБА_1 , до 04/22 (а.с.16).
Як убачається з виписки про рух коштів за наданими відповідачу картками, ОСОБА_1 у період з 25.09.2008 р. по 27.01.2021 року (на час звернення з позовом), регулярно користувався кредитними коштами: здійснював зняття готівки в банкоматах, розраховувався за послуги та товари в торговельних мережах, здійснював поповнення мобільного, а також погашення кредиту як у терміналах самообслуговування, так і через інтернет-банкінг "Приват-24". 
Останнє поповнення карткового рахунку відповідача на суму 800,00 грн. відбулося 11.02.2020 р. в терміналі самообслуговування у Відділенні банку за адресою: м. Глобине, вул. Центральна,224, (а.с. 38), що свідчить про визнання відповідачем свого боргу перед АТ КБ «ПриватБанк» та переривання строку позовної давності.
Жодних належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач не підписував анкету-заяву від 25.09.2008 р. та довідку про умови кредитування, не отримував кредитні картки, не користувався кредитними коштами ОСОБА_1 не надав ні місцевому, ні апеляційному судам. 
Почеркознавча експертиза щодо встановлення належності підпису на кредитному договорі від 25.09.2008 р. на замовлення відповідача не проводилася. Відповідного висновку експерта з вказаного питання відповідач ні місцевому, ні апеляційному судам не надав та не звертався до суду першої та апеляційної інстанцій з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи щодо цього питання. 
Натомість, вказані відповідачем обставини спростовуються наявними у справі доказами, що надані позивачем, в тому числі розрахунками заборгованості, випискою про рух коштів, довідками про зміну умов кредитування та обслуговування кредитних карток, про які зазначалося вище (а.с. 4-18, 38-48, 83-96). 
Отже, матеріалами справи достовірно підтверджено та не спростовано відповідачем факт укладення між сторонами кредитного договору б/н від 25.09.2008 р., підписання довідки про умови кредитування, отримання кредитних карток та кредитних коштів від АТ КБ «ПриватБанк», якими відповідач регулярно користувався у період з 25.09.2008 р. по 01.12.2020 р. та в повному обсязі позивачу не повернув; наявність заборгованості за вказаним кредитним договором, яка станом на 14.12.2020 р. становить 19114,06 грн. та складається з 15396,28 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3717,78 грн.  заборгованості за простроченими відсотками. 
Оскільки з позовом до суду до відповідача АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 27.01.2021 р., а останнє погашення кредиту відповідачем відбулося 11.02.2020 р., строк позовної давності перервався, тому банк має право вимоги до відповідача в судовому порядку в заявленому у позові обсязі. 
За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 14.12.2020 р. у сумі 19114,06 грн., яка складається з 15396,28 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3717,78 грн.  заборгованості за простроченими відсотками. 
Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 , які фактично дублюють заперечення проти позову, належними і допустимими доказами не підтверджені, зводяться до незгоди з рішенням місцевого суду, тому залишаються без задоволення колегією суддів.
Висновки Верховного Суду у справі № 192/156/17-ц від 05.03.2018 р., на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, не можуть бути застосовані апеляційним судом, оскільки стосуються інших правовідносин, так як судами при розгляді справи було встановлено, що анкета-заява не містить підпису позичальника та стосувалася оформлення депозиту. Тоді як у даній справі анкета-заява містить підпис позичальника та стосується отримання кредитної картки. 
Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відповідає нормам матеріального і процесуального права, та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від  08 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.В.Чумак

Судді:                                                  Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук