П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/2563/21	
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д..
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
16.02.2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови, листом №12027-11905/М-02/8-1500/20 від 17 грудня 2020 року, у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, за період з 01 січня 2000 року по 30 жовтня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 374774,16 грн.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити суму компенсації втрати частини доходів, за період з 01 січня 2000 року по 30 жовтня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 374774,16 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те. що відповідач безпідставно відмовив йому у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, за період з 01 січня 2000 року по 30 жовтня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої ним пенсії в розмірі 374 774,16 грн.. посилаючись при цьому на відсутність факту  порушення строків виплати  пенсії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 .
Визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови, листом №12027-11905/М-02/8-1500/20 від 17 грудня 2020 року, ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 374 774,16 грн.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 05 січня 2016 року по 26 листопада 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 374 774,16грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції безпідставно проігнорував правові висновки Верховного Суду України у постановах від 18.11.2014 року у справі №21-518а14, та Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі №681/423/15-а, від 20.02.2018 року у справі № 522/5664/17, відповідно до яких нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів має здійснюватись  безпосередньо за весь час  такої несвоєчасної виплати, а не з дати набрання законної сили судовим рішенням, яким відновлені порушені права та зобов`язано нарахувати та виплатити пенсію.
У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач, послався на правомірність оскаржуваного рішення та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Суд встановив, що постановою Іванівського районного суду Одеської області від 10.12.2010 р. по справі №2а-125/10, яка набрала законної сили 04.01.2016 року, був частково задоволений позов ОСОБА_1 , визнано незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області та зобов`язано здійснити перерахунок пенсії, зокрема, за період з 01.01.2000 року по 31.12.2005 року (а.с.  11-13).
На виконання зазначеної постанови Іванівського районного суду Одеської області від 10.12.2010р. по справі №2а-125/10, відповідач 26.11.2020 року виплатив ОСОБА_1 донараховану пенсію, що підтверджується банківською випискою від 30.11.2020р.(а.с. 14).
30.11.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою в якій просив нарахувати та виплати йому компенсацію втрати частини доходів за період з 01.01.2000р. по 31.10.2020 р.(а.с.8).
Листом №12027-11905/М-02/8-1500/20 від 17 грудня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило позивачу у виплаті компенсації (а.с.9), посилаючись на те, що нарахована доплата на виконання постанови суду  виплачена відповідно до вимог чинного законодавства.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, але  з дати набрання законної сили судовим рішенням до дати фактичного виконання судового рішення суду, тобто з 05 січня 2016 року по 26 листопада 2020 року.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-ІІІ, який набрав чинності з 01.01.2001 року, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати,у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі-компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно з ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159 затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).
Відповідно до п.1 Порядку №159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно з п.2 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Відповідно до п.3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно з п.4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Відповідно до п. 5 Порядку № 159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Згідно з п.7 Порядку № 159 компенсація проводиться за рахунок джерел,з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів,що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
Апеляційний суд зазначає, що наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Виходячи з вищенаведеного, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», та Порядком №159 є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії), незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2018 року по справі №162/787/16-а, від 14 квітня 2021 року у справі №465/322/17.
Таким чином, зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, визначено на рівні закону та логічно випливає із встановленого судом факту наявності заборгованості.
Апеляційний суд зазначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні відносини підпадають регулюванню Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не виконало обов`язку з виплати позивачеві компенсації втрати частини доходів, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки саме до компетенції відповідача належить і нарахування, і виплата такої компенсації.
При цьому апеляційний суд зазначає, що на виконання постанови Іванівського районного суду Одеської області від 10.12.2010 року по справі №2а-125/10 відповідач провів перерахунок пенсії за період з 01.01.2000 року по 31.12.2005 року, проте нарахована сума виплачена позивачеві лише 26.11.2020 року.
Зважаючи на наведене вище правове регулювання та встановленні судом першої інстанції обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії за період з 01 січня 2001 року (з дні набрання чинності Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати») по 26 листопада 2020 року (по день фактичного розрахунку), а не з моменту набрання законної сили остаточного рішення суду по справі №2а-125/10.
Таким чином, висновок суду першої інстанції, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з дати набрання законної сили судовим рішенням до дати фактичного виконання рішення суду, тобто з 05 січня 2016 року по 26 листопада 2020 року є помилковим.
З огляду на вищезазначене, системний аналіз вказаних норм матеріального права свідчить про те, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).
Окрім того, відмова у проведенні апелянту нарахування і виплати компенсації порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення Європейського суду у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року).
Апеляційна скарга не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б  спростовували висновки  суду  щодо наявності у пенсійного органу обов`язку провести нарахування та виплату апелянту компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії за період з 01.01.2001 року по 26.11.2020 року.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, у зв`язку із чим, відповідно до п. 4 с. 1 т. 317 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-77, 242, 257, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, п. 2 ч. 5 ст. 328, 382 КАС України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі №420/2563/21 -  скасувати та ухвалити нову постанову.
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови, листом №12027-11905/М-02/8-1500/20 від 17 грудня 2020 року, ОСОБА_1 , у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 374774,16 грн.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів за період з 01 січня 2001 року по 26 листопада 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 374774,16 грн.
В задоволенні решти позовних вимог  -  відмовити.
Встановити судовий контроль.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати протягом сорока п`яти дів, з дня отримання копії постанови апеляційного суду в цій справі, до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2021 року у справі №420/2563/21.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 15.07.2021 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.