ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" липня 2021 р.           Справа№ 910/3103/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ткаченка Б.О.
суддів:            Шапрана  В.В. 
          Пашкіної С.А. 
 
без повідомлення (виклику) учасників справи
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІ СОУЛ»
на рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021       
у справі № 910/3103/21 (суддя -   Пінчук В.І.)
за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
до       Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІ СОУЛ»
про           стягнення 110  906,28 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Позивач - Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - позивач) звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю      «СІТІ СОУЛ» (далі - відповідач) про стягнення 110  906,28 грн, з яких: 13  997,88 грн пеня, 25  124,40 грн штраф на підставі п. 7.2 договору та штраф в розмірі 71784,00 грн на підставі п. 7.3 договору.   
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо нарахування відповідачу пені в розмірі 13  997,88 грн, а також штрафу в розмірі 25  124,40 грн позивач посилається на те, що відповідач поставив продукцію з порушенням строків поставки на 39 календарних днів ( 02.03.2019 р. - 09.04.2019 р. ).
Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
    Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі № 910/3103/21 позов задоволено повністю.           Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІ СОУЛ» на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 13   997 (тринадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто   сім) грн 88 коп. пені, 25   124 (двадцять п`ять тисяч сто двадцять чотири) грн 40 коп. штрафу на підставі п. 7.2 договору, 71   784 (сімдесят одну тисячу сімсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. штрафу на підставі п.7.3 договору, 2   270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.  
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у договорі поставити обмежувачі перенапруги 150 кВ для потреб ВП «Южно - Українська АЕС» ДП   «НАЕК «Енергоатом», а позивач зобов`язався в порядку і на умовах, визначених у договорі прийняти та оплатити вказану продукцію.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІ СОУЛ» подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі №   910/3103/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, при ухваленні рішення місцевим господарським судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІ СОУЛ» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі № 910/3103/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (судді-доповідач) Ткаченко Б.О., судді Пашкіна С.А., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІ СОУЛ» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі № 910/3103/21.  Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІ СОУЛ» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі № 910/3103/21 у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників. Роз`яснено учасникам справи (крім скаржника) право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду  першої інстанції. Роз`яснено апелянту право подати до суду апеляційної інстанції заперечення на відзив (в разі його надання) в письмовій формі протягом десяти днів з дня його отримання (в разі надання - надати суду докази надсилання (надання) його іншим учасникам справи). Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали. Роз`яснено учасникам справи про можливість подання пояснень, заяв та клопотань тощо, через офіційну електронну адресу суду (inbox@anec.court.gov.ua) із застосуванням кваліфікованого електронного підпису.  Закінчено проведення підготовчих дій. Попереджено учасників справи, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду у відповідності до ч. 2 ст. 207                 ГПК України. Згідно з ч. 2 ст. 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються тільки в письмовій формі.
Позиції учасників справи
Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» висловило свою позицію щодо вимог і змісту апеляційної скарги, у відзиві на апеляційну скаргу від 28.05.2021 року, в якому просило залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції у справі №  910/3103/21 від 08.04.2021 року залишити без змін.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
03.12.2018 р. між позивачем (покупцем) та відповідачем (постачальником) було укладено договір № 53-129-01-18-01656. 
Згідно із умовами вказаного договору відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у договорі поставити обмежувачі перенапруги 150 кВ для потреб ВП «Южно - Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», а позивач зобов`язався в порядку і на умовах, визначених у договорі прийняти та оплатити вказану продукцію. 
Найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна і строк поставки зазначаються у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору. ( п. 1.2 договору ).
Відповідно до п. 3.1 договору від 03.12.2018 р. № 53-129-01-18-01656   сума договору становить 358  920,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 59  820,00 грн. 
Строк поставки продукції зазначається у специфікації (п. 5.1 договору). 
Пунктом 6.3.2 вказаного договору визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку продукції у строки, встановлені договором. 
Згідно специфікації № 1 термін поставки продукції - з 01.02.2019 р. по 01.03.2019 р. 
Пунктом 5.2 договору від 03.12.2018 р. № 53-129-01-18-01656 передбачено, що поставка продукції, згідно специфікації здійснюється автотранспортом постачальника на умовах DDP - склад Запорізького відділення ВП « Складське господарство », згідно Інкотермс 2010. 
Датою поставки вважається дата видаткової накладної на продукцію, що підтверджує надходження продукції на склад вантажоодержувача (п. 5.4 договору).
За порушення строку поставки продукції за договором постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої в строк продукції за кожний день прострочення, але не більше 30% вартості несвоєчасно поставленої продукції. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь період прострочення виконання зобов`язання. За прострочення поставки продукції понад тридцяти днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості несвоєчасно поставленої продукції ( п. 7.2 договору).
В обґрунтування своїх позовних вимог щодо нарахування відповідачу пені в розмірі 13  997,88 грн., а також штрафу в розмірі 25  124,40 грн. позивач посилався на те, що відповідач поставив продукцію з порушенням строків поставки на 39 календарних днів ( 02.03.2019 р. - 09.04.2019 р.).   
Згідно п. 2.1 договору від 03.12.2018 р. № 53-129-01-18-01656 якість та комплектність продукції повинні відповідати технічним вимогам та умовам постачання ТВ та УП Т.Т. 1.0009.0234 та технічній специфікації, погодженій у відповідності до п. 6.3.8 договору.
Пунктом 3.1 технічних умов та умов постачання передбачено, що в комплектність продукції входить зокрема пристрій дистанційного збору інформації (ноутбук). 
Натомість, при проведенні вхідного контролю відповідно до п.5.8 договору та вимог стандарту позивача СОУ НАЕК 038:2017 « Управління закупівлями. Організація вхідного контролю продукції для АЕС » довідкою про виявлені невідповідності від 23.04.2019 р. № 541 позивачем було встановлено, що в комплекті поставки продукції відсутній пристрій дистанційного збору інформації (ноутбук).
Зі змісту Листа від 07.05.2019 р. № 5321/42 вбачається, що   позивач повідомив постачальника щодо необхідності усунення невідповідностей, встановлених вказаною довідкою, у передбачені договором строки.
Пунктом 7.3 договору від 03.12.2018 р. № 53-129-01-18-01656 передбачено, що постачальник несе відповідальність за якість та комплектність продукції. У разі поставки продукції неналежної якості або поставки некомплектної продукції, постачальник зобов`язаний на вимогу покупця у 20- денний строк власними силами і за свій рахунок здійснити заміну продукції неналежної якості або доукомплектувати продукцію. Якщо постачальник не здійснив заміну продукції неналежної якості або не доукомплектував продукцію у вказаний строк, покупець має право стягнути з постачальника штраф в розмірі 20% вартості продукції неналежної якості (некомплектної продукції). 
Обґрунтовуючи свої вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу відповідно до п. 7.3 вказаного договору в розмірі 71  784,00 грн. позивач посилається на те, що відповідач порушив 20 - денний строк щодо доукомплектації продукції, у зв`язку з чим останньому був нарахований вказаний штраф.
Відповідач в свою чергу вказує на те, що відповідно до п. 4.2 договору від 03.12.2018 р. № 53-129-01-18-01656 позивач зобов`язаний був оплатити продукцію протягом 30 робочих днів з моменту підписання сторонами акту приймання - передачі продукції. 
Акт приймання - передачі   ТМЦ № 09-16211 на суму 358  920,00 грн. підписаний сторонами 01.10.2019 р., натомість остаточна оплата за поставлену продукцію була здійснена лише 20.12.2019 р., тобто з простроченням строку передбаченого п. 4.2 договору. 
Також відповідач посилався на лист від 06.03.2019 р. № 07/3837, згідно якого позивач просить перенести постачання продукції за договором від 03.12.2018 р. № 53-129-01-18-01656 на 30.04.2019 р.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно   пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом   (ст. 611 ЦК України). 
Порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). 
Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України)
Посилання представника відповідача на лист позивача від 06.03.2019 р. № 07/3837, згідно якого позивач просить перенести постачання продукції за договором від 03.12.2018 р. № 53-129-01-18-01656 на 30.04.2019 р. суд до уваги не приймає, з наступних підстав: 
Відповідно до п.11.11 договору від 03.12.2018 р. № 53-129-01-18-01656 зміни до договору вносяться виключно шляхом укладання додаткових угод. 
Пунктом 12.1 вказаного договору передбачено, що специфікації, додаткові угоди, додатки до договору є невід`ємною частиною і мають юридичну силу за умови укладення їх у письмовій формі, підписання їх уповноваженими особами і скріпленими печатками обох сторін. 
Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Частиною 1 ст. 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. 
Таким чином, у разі досягнення строку поставки продукції, сторони мали укласти відповідну додаткову угоду до договору. 
Лист від 06.03.2019 р. № 07/3837, на який посилається відповідач не є належним доказом внесення змін до договору поставки від 03.12.2018 р. № 53-129-01-18-01656, оскільки підписаний відокремленим підрозділом Южно - Українською АЕС   Національної атомної енергогенеруючої компанії, який не є стороною вказаного договору 
Договір від 03.12.2018 р. № 53-129-01-18-01656 на поставку продукції був підписаний відповідачем з Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія     «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект», а не з   відокремленим підрозділом Южно - Українською АЕС   Національної атомної енергогенеруючої компанії
Враховуючи вищевикладене підстав для зменшення розміру штрафу (71  784,00 грн), який нарахований позивачем на підставі п. 7.3 договору від 03.12.2018 р. № 53-129-01-18-01656, немає, про що вірно вказав суд першої інстанції. 
Як на підставу зменшення розміру штрафних санкцій представник відповідача посилається на те, що позивачу не були нанесені збитки несвоєчасною поставкою продукції. 
Натомість, відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. 
Посилання відповідача на те, що позивач прострочив строк оплати поставленої продукції, як на підставу зменшення суми вказаного штрафу є безпідставними, оскільки несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивачем не пов`язане з виконанням зобов`язання з поставки продукції відповідачем, про що також вірно вказав суд першої інстанції. 
Відповідно до п. 4.2 договору від 03.12.2018 р. № 53-129-01-18-01656 оплата здійснюється за фактом поставки продукції та підписання акту приймання - передачі цієї продукції. 
З огляду на все вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга   задоволенню не підлягає.
Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.
Згідно з ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст.   129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.
Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Соул» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 у справі №  910/3103/21   залишити без змін.
2.          Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Соул».
3. Матеріали справи № 910/3103/21 повернути до Господарського суду міста Києва.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            Б.О. Ткаченко 

Судді                                                                                В.В. Шапран

                                                                                С.А. Пашкіна