ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року	Львів	Справа № 300/836/21 пров. № А/857/10946/21	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                           Шевчук С.М.,  
суддів                                                                         Іщук Л.П., Кухтея Р.В., 

          розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 27 квітня 2021 року (рішення ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у м. Івано-Франківськ, судом у складі головуючого судді Могили А.Б., дата складення повного тексту рішення суду не зазначена) у справі № 300/836/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області  про зобов`язання вчинити певні дій, суд -  
В С Т А Н О В И В :
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив:
зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.01.2018 йому перерахунок пенсії по інвалідності без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум;
зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 27 квітня 2021 року в задоволенні адміністративного відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовільнити. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На обґрунтування апеляційних вимог позивач посилається на те, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 за № 7-рп/2016   визнано такими, що не відповідають   Конституції України   (є неконституційними) обмеження максимального розміру пенсії, встановленого частиною 7   статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Однак, пенсійним органом після перерахунку його пенсії при виплаті щомісячного пенсійного забезпечення застосовано обмеження максимального розміру пенсії в розмірі десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, оскільки порушують його право на отримання пенсійного забезпечення в повному обсязі.
Відповідач у встановлені строки подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає апеляційну скаргу необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення.
У зв`язку з критичною ситуацією, що склалася із фінансовим забезпеченням діяльності судів, зокрема, відсутністю асигнувань на оплату послуг з пересилання поштової кореспонденції, копії ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення справи до апеляційного розгляду скеровано за допомогою електронних засобів зв`язку на електронну адресу відповідача, про що в матеріалах справи та у діловодстві містяться відповідні відомості та докази.
Позивачу копії вказаних вище ухвал надсилались засобами поштового зв`язку шляхом направлення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази щодо такого вручення - 30.06.2021. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"  призначено пенсію по інвалідності.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 по справі № 300/698/20, яке набрало законної сили 01.09.2020, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019 з урахуванням надбавки “за роботу в умовах режимних обмежень” у розмірі 10%  та провести виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Крім цього, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021 по справі № 300/2116/20, яка набрала законної сили 12.01.2021 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату належної ОСОБА_1 пенсії за період з 05.03.2019 з урахуванням надбавки за особливі умови служби в обсязі 15%, надбавки за виконання особливо важливих завдань в обсязі 70% та премії в обсязі 20%. В решті позовних вимог відмовлено.
На виконання вказаних судових рішень, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснено  перерахунок пенсії позивача, проте розмір місячного пенсійного забезпечення обмежено десятикратним розміром прожиткового мінімуму, установленого для осіб, які втратили працездатність (а.с.11).
У зв`язку з цим, позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про перерахунок та виплату  його пенсії  без такого обмеження.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 17.02.2021 № 772-868/С-02/8-0900/21 з посиланням на ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (із внесеними змінами Законом України №1774 від 06.12.2016) повідомлено позивача, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (а.с.12 -13).
Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом. 

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відмовляючи повністю в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу пенсію за вислугу років було призначено відповідно до   Закону України "Про   пенсійне   забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб ". Внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний. Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини 1   статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" №3668-VI від 08.07.2011, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Вказані положення   Закону України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" №3668-VI від 08.07.2011   неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування. Отже, на переконання суду, перерахунок пенсії з обмеженням граничного розміру пенсії не призвело до зменшення її розміру, яку він отримував до цього. У даному випадку така відмова за своєю суттю не є звуженням обсягу вже набутих позивачем прав та/або позбавленням його права на соціальний захист. 

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб” від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі – Закон № 2262-XII) визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які, зокрема, перебували на військовій службі. 
Стаття 10 Закону № 2262-XII передбачає, що призначення і виплата пенсій, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом здійснюються органами Пенсійного фонду України.
Відповідно до частини 3 статті 43 Закону № 2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно Закону України від 24 грудня 2015 року №848-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»   ст.43 Закону №2262-XII   доповнено частиною 7 про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до   Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року.
Згідно із пунктом другим резолютивної частини   Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, зокрема, частина 7   статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   втратила чинність з дня   ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, з 20 грудня 2016 року ч.7   ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   є нечинною.
Відповідно до   Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який відповідно до Прикінцевих положень   цього Закону, набрав чинності з 01 січня 2017 року, у ч.7   ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».
Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених   Законом України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»   з урахуванням   Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року   дозволяє стверджувати, що у   Законі №2262-XII   відсутня ч.7 ст.43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.
Наведене означає, що протягом 2017 року   стаття 43 Закону №2262-XII   не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Тобто, внесені   Законом України від 06 грудня 2016 року №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»   до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Таким чином, з 20 грудня 2016 року (Рішення Конституційного Суду України) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії.
Крім того, колегія суддів акцентує увагу на те, що відповідно до   ст.1-1 Закону №2262-XII   законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим   Законом, базується на   Конституції України   і складається з цього   Закону,   Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим   Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього   Закону   та   Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Закон №2262-XII   є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.
Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося ч.7   ст.43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20 грудня 2016 року, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень ст.2   Закону №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»   в частині, що не вирішується нормами   Закону №2262-XII.
Застосування положень   Закону №3668-VI    по відношенню до військовослужбовців фактично зводить нінащо наслідки прийняття   рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає   ст.17 Конституції України.
Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм   Закону України №3668-VI   по відношенню до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними   Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.
Вказана вище правова позиція викладена у останніх постановах Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі №813/678/18 та від 09 лютого 2021 року у справі №640/2500/18, яку апеляційний суд відповідно до положень   КАС України   враховує при вирішенні спору та застосуванні норм права, які регулюють спірні правовідносини.
На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що відмова відповідача у перерахунку і виплаті пенсії позивачу з обмеженням граничного розміру пенсії є такою, яка не ґрунтується на законі. Зокрема, в даному випадку така відмова за своєю суттю є звуженням обсягу прав позивача та позбавленням його права на соціальний захист у повному обсязі як то передбачено законодавством, яке регулює спірні правовідносини.
Щодо вимоги про встановлення судом строку для подання звіту за виконанням рішення суду, то таке є правом суду та позивачем не надано доказів, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення адміністративного позову частково, з вищевикладених мотивів.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,                                    
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 27 квітня 2021 року у справі № 300/836/21 скасувати, та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців,15, м.Івано-Франківськ,76018, Код ЄДРПОУ 20551088) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, з 01.01.2018, з урахуванням раніше виплачених сум. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Р. В. Кухтей  	
Повне судове рішення складено 07 липня 2021 року.