Справа № 456/3902/20                        Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М. 
Провадження № 22-ц/811/1605/21                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 липня 2021 року м.Львів
      Справа № 456/3902/20
 Провадження № 22ц/811/1605/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,
секретар Іванова О.О.
з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 

розглянув в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м. Стрию 9 квітня 2021 року у складі судді Яніва Н.М., у справі за позовом ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4  до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА  Страхування», з участю третьої особи:  ОСОБА_5 , про стягнення страхового відшкодування, -        
       
встановив:
       30 вересня 2020 року позивачі звернулися з цим позовом. В обґрунтування позову посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Citroen nemo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , (який є їх сином), в результаті чого ОСОБА_6 загинув на місці події. Вказують, що 2 квітня 2019 року вони звернулися до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування (моральної шкоди) у розмірі 50 076 грн. та відшкодування витрат на поховання у розмірі 14 460 грн. Також, 11 серпня 2020 року ними (позивачами) відповідачу додатково скеровано товарний чек про придбання пам`ятника на суму 48 900 грн. Відповідачем відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що винуватцем ДТП було відшкодовано шкоду у повному обсязі. Вважають відмову відповідача щодо виплати страхового відшкодування безпідставною та такою, що грубо порушує їхні права на відшкодування шкоди передбаченої Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Винуватець у ДТП ОСОБА_5 добровільно надав їм матеріальну допомогу. Вважають, що загальна сума страхового відшкодування, яке має отримати ОСОБА_3 , становить 25 038 грн. на відшкодування моральної шкоди та 14 460 грн. відшкодування витрат на поховання, ОСОБА_4 - 25 038 грн. відшкодування моральної шкоди та 35 616 грн. відшкодування витрат на встановлення пам`ятника. Просять позов задовольнити.
       Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 9 квітня 2021 року в позові відмовлено.
       Рішення суду оскаржили позивачі. Вважають рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує їх законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права. Просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на доводи позовної заяви. 
       20 липня 2021 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
       Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.
       Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
       Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
       Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
       Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Citroen nemo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок ДТП пішохід загинув на місці пригоди. Позивачі є батьками загиблого ОСОБА_6 .
       За фактом ДТП 16 лютого 2019 року зареєстровано кримінальне провадження №12019140000000158 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
       30липня 2019 року ОСОБА_5 в межах цього кримінального провадження оголошено підозру за ч. 1 ст. 135 КК України.
       Постановою прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні Костишин Д.Б. від 30 липня 2019 року кримінальне провадження щодо підозрюваного ОСОБА_5 закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 283 КПК України за відсутністю у діянні останнього складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
       З мотивувальної частини цієї постанови вбачається, що у ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 керував автомобілем марки «Citroen nemo», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що стверджується висновком судової токсикологічної експертизи.
       Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2020 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 закрито.
       Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «Citroen nemo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час вчинення ДТП була застрахована згідно полісу №АМ/8764863 у АТ «СК «АХА Страхування».
       2 квітня 2019 року на адресу АТ «СК «АХА Страхування» ТзОВ «Юридична компанія» «Відшкодування» скерована заява про виплату страхового відшкодування в інтересах матері загиблого ОСОБА_3 у розмірі 28 038 грн. моральної шкоди та 14 460 грн. витрат на поховання та пам`ятник, а також в інтересах батька потерпілого ОСОБА_4 - у розмірі 25 038 грн. моральної шкоди. Загальна заявлена сума страхового відшкодування становить 64 536 грн.
       11 серпня 2020 року додатково на адресу відповідача скеровано інформацію про взаєморозрахунки з винуватцем ДТП та товарний чек на пам`ятник на суму 48 900 грн.
       ПАТ «Страхова компанія «АРКС» (правонаступник АТ «Страхова компанія» АХА Страхування») відмовила позивачам у виплаті страхового відшкодування. Відмова обґрунтована тим, що обвинувачений ОСОБА_5 відшкодував шкоду потерпілим в повному обсязі. Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Шкода завдана потерпілим відшкодована ОСОБА_5 у повному обсязі, подвійне відшкодування шкоди не передбачено.
       Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність несе особа, яка завдала шкоди.
       Згідно зі ст.ст. 23 і 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади,  органу влади Автономної Республіки Крим,  органу місцевого  самоврядування,  фізичної  або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом,  іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
       Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
       Частиною 2 ст. 1187 цього Кодексу передбачено, щошкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
       Відповідно до ч.ч. 1 та 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
       Відшкодування завданої потерпілому шкоди можливе не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
       Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
       Згідно із ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 5 цього Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону).
Відповідно до ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, у якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника. В договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. 
Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. 
Страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок.
Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування.
Право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його.
Відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні.
Потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та надалі до особи, яка завдала шкоди, за наявності підстав, передбачених ст. 1194 ЦК України.
Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого, не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 
Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
Відповідно до ст. 38 цього Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, у випадку, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2020 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного із потерпілими. Кримінальне провадження закрито.
Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Факт відшкодування завданих збитків у повному обсязі є однією з вирішальних обставин для закриття кримінального провадження.
Згідно із з ч.6 ст. 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлена ухвала суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З наявної в матеріалах справи розписки вбачається, що батькам загиблого ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ) ОСОБА_5 відшкодовано 150 000 грн. Претензій до ОСОБА_5 та його родичів позивачі не мають та просять кримінальне провадження відносно нього закрити. 
З розписки від 28 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 50 000 грн. як повне відшкодування моральної та майнової шкоди, заданої вчиненим ним кримінальним правопорушенням. 
Загальний розмір відшкодованої ОСОБА_5 шкоди згідно розписок становить 200 000 грн.
В матеріалах кримінального провадження міститься заява ОСОБА_4 , у якій зазначено, що ОСОБА_5 повністю відшкодована моральна та майнова шкода, завдана скоєним ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 135 КК України. 
Про факт відшкодування позивачу шкоди ОСОБА_5 зазначає у заяві АТ «Страхова компанія`АРХ» від 31 липня 2020 року.
Суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність обов`язку страховика щодо відшкодування шкоди позивачам, оскільки завда їм шкода у повному обсязі відшкодована ОСОБА_5 . У випадку такого відшкодування, страховик має право регресу до ОСОБА_5 , який виплатив шкоду потерпілим у розмірі 200 000 грн., що призведе до подвійної відповідальності та суперечить ст. 61 Конституції України і ст. 9 Закону України «Про страхування».
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які відповідають обставинам справи. Судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.
Керуючись  ст. 367, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
       
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 і  ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 9 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 27 липня 2021 року.

Головуючий 

Судді