ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 334/1164/21                                 Головуючий в 1 інст. Фетісов М.В. 
Провадження № 33/807/465/21                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
13 липня 2021 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Александрова О.О., за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює в ТОВ «Юніон Трейд Плюс» (м. Одеса, вул. Комсомольця Комарова, буд. 12), проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік, стягнуто судовий збір, - 

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, 13.02.2021 о 00.21 годині в м. Запоріжжі, Дніпровський район, проспект Металургів, буд. 24, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 1102, реєстраційний № НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився в присутності двох свідків. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР. Про повторність попереджений. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що працівники поліції під час події не роз`яснювали апелянту вимоги ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України. 
На думку апелянта, вказане підтверджується наявними у справі відеозаписами. 
Також зазначає, що у протоколі зазначено: «до протоколу додається відео АР-00128, АР-00107»; матеріали справи». Проте, у матеріалах справи відсутні вказані відеозаписи. 
Апелянт зазначає, що працівники поліції не пропонували пройти тест на алкогольне чи інше сп`яніння на місці зупинки. Не пропонували пройти огляд в медичному закладі, що підтверджуються відеозаписами. 
Окрім того, апелянт наголошує, що поліцейській розпочали та провели огляд на стан сп`яніння на місці зупинки без залучення двох свідків, що на думку ОСОБА_1 суперечить вимогам ст. 266 КУпАП. 
Просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію постанови суду першої інстанції від 11 травня 2021 року отримав лише 20 травня 2021 року про що свідчить відповідне повідомлення про отримання постанови. 
Також просить суд апеляційної інстанції постанову районного суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Вислухавши в судовому засідання особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Александрова О.О., перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.
Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні першої інстанції, а оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення отримав лише 20 травня 2021 року, тобто вже після закінчення строку на апеляційне оскарження.
У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1) відносно ОСОБА_1  складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.
В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1  від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів:
а) актом огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4), яким зазначено, що у ОСОБА_1  виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків події, що підтвердив своїм підписом. 
б) направленням на огляд водія (а.с.5), яким зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я.
в) письмовими поясненнями свідків події (а.с.6-7), з яких вбачається, що 13 лютого 2021 року свідки були присутні за запрошенням працівників поліції для фіксування огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Під час пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився. 
г) рапортом працівника поліції (а.с.8), яким зазначається, що під час здійснення служи о 00 годині 21 хвилин було зупинено транспортним засіб д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування виявлені були ознаки алкогольного сп`яніння. 
ґ) оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску (а.с.9) на якому є відеозапис, з якого вбачається обставини події та складання матеріалів про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 .
Протокол про адміністративне правопорушення, не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо), ОСОБА_1 чи його захисник до суду не надали.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки вони є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи. 
Зокрема, доводи апелянта щодо не роз`яснення вимог ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, оскільки протоколом про адміністративне правопорушення вбачається зворотне. 
Так, в графі протоколу «гр-ну ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП», ОСОБА_1 поставив особистий підпис, тобто погодився з тим, що працівники поліції під час події роз`яснили йому права і обов`язки. 
Крім того, ОСОБА_1 не заперечував щодо дій працівників поліції під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення. 
Доводи апелянта про те, що працівники поліції порушили порядок огляду водіїв на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає їх непереконливими та такими, що повністю спростовані під час апеляційного перегляду. 
Оскільки, з відеозапису правопорушення та письмових пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на місці за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я. 
Доводи з приводу того, що свідки не можуть підтвердити або спростувати вину апелянта, оскільки не були присутні під час складання протоколу, не можуть взятись до уваги з боку апеляційного суду, у зв`язку із наступним.
Зі змісту норм законодавства, зокрема, ст. 266 КУпАП та Розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 вбачається, що свідки залучаються у разі проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або у разі відмови від проходження огляду у передбаченому законом порядку. 
Так, відповідно до письмових пояснень свідків випливає, що вони були присутні під час відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є безумовною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Відтак вказані свідки беззаперечно підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
При цьому, слід вказати, що свідки, факт не допиту свідків в суді першої інстанції не може свідчити про неповноту з`ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення відповідно до вимог ст. 251 КУпАП були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Крім того, слід зазначити, що свідки, які були вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, були ознайомлені із ст. 63 Конституції України. 
Отже доводи апелянта з приводу того, що свідки не підтверджують його вину, на думку суду апеляційної інстанції, є неприйнятними.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу і на те, що в справі містяться численні клопотання про перенесення судових засідань (а.с. 18-19, 24, 29, 33) клопотання про направлення матеріалів за місцем реєстрації (а.с. 12), а також подані одночасно клопотання при виклик свідків до судового засідання 11 травня 2021 року із поданням клопотання про відкладення вказаного ж судового засідання та не прибуття до нього без зазначення поважних причини (а.с. 33, 38), що у сукупності, на переконання апеляційного суду, свідчить про вчинення ОСОБА_1 дій, які були направлені на затягування розгляду справи в суді для уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення. 
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у поверхневому з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.
Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 – 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння. 
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строків на апеляційне оскарження, задовольнити. 
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2021 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай

Дата документу  Справа № 334/1164/21