ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 р. 	Справа № 440/5883/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2021, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, м. Полтава  по справі № 440/5883/20
за позовом                ОСОБА_1  
до               Національної поліції України                       
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Національної поліції України (далі – відповідач), в якому, з урахування уточнення позовних вимог, просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни від 28.07.2020, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № НОМЕР_1 ;
- визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинам викладеним у зверненні ОСОБА_1 , як інваліда війни від 28.07.2020, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № НОМЕР_1 ;
- визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо не перенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення ОСОБА_1 реєстраційний №ФИ-10996166 від 28.07.2020, до повноважень якої входить вирішення викладених питань у зверненні, згідно вимог пункту 3 статті 7 Закону України "Про звернення громадян";
- визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо ненадання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення згідно вимог статті 15 Закону України "Про звернення громадян";
- визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо ненадання відповіді за підписом начальника Національної поліції України Клименко І.В. або особи яка виконує його обов`язки;
- зобов`язати Національну поліцію України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, реєстраційний № НОМЕР_1 від 28.07.2020, вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановлених судом та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 року  у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 року у справі № 440/5883/20 та прийняти постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що у спірному зверненні позивачем було повідомлено відповідачу, що на його дружину ОСОБА_2 скоєно напад невідомими особами з вчиненням насильства та погроз, у зв`язку з чим позивач прохав ініціювати проведення перевірок по кожному факту окремо з ініціюванням притягнення до відповідальності винних осіб та надання завірених належним чином копій матеріалів справи. При цьому, окремо позивач прохав повторно провести перевірки по всім його зверненням за останні 4 роки з приводу незаконності дій працівників поліції з наданням окремих матеріалів службових перевірок. Також зазначає, що відповідачем не було здійснено жодного належного реагування на подану заяву №ФИ-10996166, що свідчить про порушення прав позивача, який є інвалідом війни ІІ групи та суперечить сталій практиці Європейського суду з прав людини, Конвенції про права осіб з інвалідністю та Декларації про права інвалідів.
Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У відповідності до п. 3 ч.1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 28.07.2020 через Державну установу "Урядовий контактний центр" ОСОБА_1 направив звернення реєстраційний номер НОМЕР_1 до  Національної поліції України, у якому зазначив, що на його дружину ОСОБА_2 скоєно напад невідомими особами з вчиненням насильства і погроз, але винні особи не встановлені, у зв`язку з чим позивач просив ініціювати проведення перевірок по кожному факту окремо з ініціюванням притягнення до відповідальності винних осіб та надання завірених належним чином копій матеріалів перевірок, повторно провести перевірки по всім його зверненням за останні чотири роки з приводу незаконності дій працівників поліції з наданням окремих матеріалів службових перевірок та вирішити питання про надання йому матеріальної компенсації в розмірі 30 мільйонів по зазначеним фактам (а.с. 79, 96). 
Листом Головного слідчого управління Національної поліції  України  за підписом Першого заступника начальника Є.В. Колесника від 14 серпня 2020 року, який зареєстрований у Журналі обліку відправлень поштової кореспонденції Головного слідчого управління НП України (а.с. 122-123),  позивачу роз`яснено, що відповідно до статті 5 (вимоги до звернення) Закону України "Про звернення громадян", у зверненні має бути викладено суть порушеного питання. Крім того, відповідно до статті 16 (розгляд скарг громадян) вказаного Закону, скарга в інтересах громадянина за його уповноваженням, оформленим у встановленому законом порядку, може бути подана іншою особою, трудовим колективом або організацією, яка здійснює правозахисну діяльність. Роз`яснено, що порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування передбачено Главою 26 (Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування) КПК України. Зокрема, статтею 303 (Рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження) КПК України передбачені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на їх оскарження. Розгляд таких скарг відповідно до статті 306 (Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування) КПК України, здійснюється слідчим суддею місцевого суду.  Відповідно, пункту 7 частини 1 статті 56 (Права потерпілого) КПК України, потерпілий, має право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду. У той же час, відповідно до частини 1 статті 58 (Представник потерпілого) КПК України, потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником, а відповідно до частини 1 статті 48 КПК України, захисником може бути виключно адвокат. У зв`язку із цим повідомлено, що викладені у  зверненнях відомості ГСУ НП України взято до уваги, однак у зв`язку з тим, що позивачем не надано документів, що уповноважують його представляти потерпілого в кримінальному провадженні №12019170020001086, а також осіб, за скаргами яких постановлено зазначені у зверненнях ОСОБА_1 ухвали суду, надати більш детальну інформацію неможливо (а.с. 118-119).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо належного розгляду звернення ОСОБА_1 від 28.07.2020, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний номер НОМЕР_1 , щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у його зверненні, щодо не перенаправлення звернення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, щодо ненадання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення згідно вимог статті 15 Закону України "Про звернення громадян", щодо не надання відповіді за підписом начальника Національної поліції України Клименка І.В. або особи яка виконує його обов`язки, позивач звернувся до  суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі виник у зв`язку з протиправною, на думку позивача, бездіяльністю, діями посадових та службових осіб органів Національної поліції України, вчинених або не вчинених останніми у рамках кримінального провадження №12019170020001086, а тому скарга   ОСОБА_1 не підлягала розгляду в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян" відповідно до  статті 12 Закону України "Про звернення громадян".
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України від 2.10.1996 №393/96-ВР "Про звернення громадян" (надалі - Закон №393/96-ВР).
Частиною першою статті 1 Закону №393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
За змістом статті 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Статтею 5 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Звернення може бути усним чи письмовим.
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Питання розгляду заяв (клопотань) урегульовано статтею 15 Закону №393/96-ВР, відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Заяви (клопотання) АДРЕСА_1 , осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто. 
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Аналогічні приписи є і щодо розгляду пропозицій, зауважень і скарг (частина друга статті 14, частина друга статті 16 Закону №393/96 - ВР).
Відповідно до ст. 12 Закону №393/96 - ВР дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".
З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 28.07.2020 через Державну установу "Урядовий контактний центр" ОСОБА_1 направив звернення реєстраційний номер НОМЕР_1 до  Національної поліції України, у якому зазначив, що на його дружину ОСОБА_2 скоєно напад невідомими особами з вчиненням насильства і погроз, але винні особи не встановлені, у зв`язку з чим позивач просив ініціювати проведення перевірок по кожному факту окремо з ініціюванням притягнення до відповідальності винних осіб та надання завірених належним чином копій матеріалів перевірок. При цьому окремо просив повторно провести перевірки по всім його зверненням за останні чотири роки з приводу незаконності дій працівників поліції з наданням окремих матеріалів службових перевірок. Також у зверненні ОСОБА_1 вказав, до Держава Україна є небезпечною країною з найвищим рівнем злочинності у світі, що є прямим порушення його прав, адже Україна не змозі забезпечити  безпеку громадянам, а тому просив вирішити питання про надання його матеріальної компенсації в розмірі 30 мільйонів по зазначеним фактам (а.с. 79, 96).
Таким чином, звернення позивача окрім здійснення перевірки дій/бездіяльності  посадових осіб у рамках кримінального провадження, окремо містить прохання повторно провести перевірки по всім зверненням позивача за останні чотири роки з приводу незаконності дій працівників поліції з наданням окремих матеріалів службових перевірок. Також у зверненні ОСОБА_1 просив вирішити питання про надання йому матеріальної компенсації в розмірі 30 мільйонів.
Листом Головного слідчого управління Національної поліції  України  за підписом Першого заступника начальника Є.В. Колесника від 14 серпня 2020 року, який зареєстрований у Журналі обліку відправлень поштової кореспонденції Головного слідчого управління НП України (а.с. 122-123),  позивачу роз`яснено, що відповідно до статті 5 (вимоги до звернення) Закону України "Про звернення громадян", у зверненні має бути викладено суть порушеного питання. Крім того, відповідно до статті 16 (розгляд скарг громадян) вказаного Закону, скарга в інтересах громадянина за його уповноваженням, оформленим у встановленому законом порядку, може бути подана іншою особою, трудовим колективом або організацією, яка здійснює правозахисну діяльність. Роз`яснено, що порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування передбачено Главою 26 (Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування) КПК України. Зокрема, статтею 303 (Рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження) КПК України передбачені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на їх оскарження. Розгляд таких скарг відповідно до статті 306 (Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування) КПК України, здійснюється слідчим суддею місцевого суду.  Відповідно, пункту 7 частини 1 статті 56 (Права потерпілого) КПК України, потерпілий, має право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду. У той же час, відповідно до частини 1 статті 58 (Представник потерпілого) КПК України, потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник особа, яка у кримінальному провадженні мас право бути захисником, а відповідно до частини 1 статті 48 КПК України, захисником може бути виключно адвокат. У зв`язку із цим повідомлено, що викладені у  зверненнях відомості ГСУ НП України взято до уваги, однак у зв`язку з тим, що позивачем не надано документів, що уповноважують його представляти потерпілого в кримінальному провадженні №12019170020001086, а також осіб, за скаргами яких постановлено зазначені у зверненнях ОСОБА_1 ухвали суду, надати більш детальну інформацію неможливо (а.с. 118-119).
Таким чином, відповідачем було роз`яснено порядок здійснення оскарження дій/бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування, тобто здійснено розгляд звернення позивача лише в частині вимог пов`язаних із діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування. При цьому, розгляд звернення в частині повторно провести перевірки по всім зверненням позивача за останні чотири роки з приводу незаконності дій працівників поліції з наданням окремих матеріалів службових перевірок та в частині вирішення питання про надання позивачу матеріальної компенсації в розмірі 30 мільйонів відповідачем здійснено не було.
Колегія суддів зазначає, що звернення позивача в частині повторно провести перевірки по всім зверненням позивача за останні чотири роки з приводу незаконності дій працівників поліції з наданням окремих матеріалів службових перевірок та в частині вирішення питання про надання позивачу матеріальної компенсації в розмірі 30 мільйонів не містить посилань, що вказані вимоги заявлені в рамках кримінального провадження, а тому колегія суддів дійшла висновку, що вказана частина звернення підлягала розгляду у відповідності до Закону України «Про звернення громадян».
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що у відповідності до ст. 12 Закону України «Про звернення громадян», подане позивачем звернення не підлягало розгляду у відповідності до вказаного Закону, а порядок його розгляду встановлений кримінальним процесуальним законодавством.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що звернення позивача від 28.07.2020 реєстраційний номер ФИ-10996166 було адресоване Голові Національної поліції України Клименку І.В. При цьому, по тексту звернення ОСОБА_1 зазначив, що він є особою з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджено залученою до матеріалів справи копією посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с. 27, 28). 
До ветеранів війни належать, зокрема, інваліди війни (частина друга статті 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції, чинній на час видачі посвідчення позивачу). Відповідно до Закону України № 2249-VIII від 19 грудня 2017 року “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України”, що набрав чинності 20 січня 2018 року у тексті Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" слова "інвалід" та "інвалід війни" в усіх відмінках і числах замінити відповідно словами "особа з інвалідністю" та "особа з інвалідністю внаслідок війни" у відповідному відмінку і числі.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону №393/96 - ВР заяви (клопотання) АДРЕСА_1 , осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.
Отже, враховуючи те, що позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджено залученою до матеріалів справи копією посвідчення серії НОМЕР_2 у відповідності до ч. 2 ст. 15 Закону №393/96 – ВР його звернення повинно було бути розглянуто особисто першим керівником державного органу, в даному випадку Головою Національної поліції України, якому було адресовано звернення, а не першим керівником заступника начальника слідчого управління НПУ, яка вказано відповідачем.
Таким чином, надання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 28.07.2020 реєстраційний номер ФИ-10996166 за підписом першим керівником заступника начальника слідчого управління НПУ не може вважатись розглядом цього звернення по суті, оскільки розглянути таке звернення мав безпосередньо першим керівником державного органу. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни від 28.07.2020, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № НОМЕР_1 та зобов`язання Національну поліцію України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, реєстраційний № НОМЕР_1 від 28.07.2020.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправної бездіяльності Національної поліції України щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинам викладеним у зверненні ОСОБА_1 , як інваліда війни від 28.07.2020, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № НОМЕР_1 ; визнання протиправною бездіяльності Національної поліції України щодо не перенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення ОСОБА_1 реєстраційний №ФИ-10996166 від 28.07.2020, до повноважень якої входить вирішення викладених питань у зверненні, згідно вимог пункту 3 статті 7 Закону України "Про звернення громадян"; визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо ненадання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення згідно вимог статті 15 Закону України "Про звернення громадян"; визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо ненадання відповіді за підписом начальника Національної поліції України Клименко І.В. або особи яка виконує його обов`язки, колегія суддів зазначає, що вказані вимоги вже охоплено задоволенням позову в частині визнання протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни від 28.07.2020, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № НОМЕР_1 , а тому колегія суддів не вбачає підстав для виокремлення цих вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про скасування  рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 по справі № 440/5883/20, з прийняттям постанови про часткове задоволення позову. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 по справі №440/5883/20  скасувати.
Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни від 28.07.2020, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № НОМЕР_1 .
Зобов`язати Національну поліцію України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, реєстраційний № НОМЕР_1 від 28.07.2020.
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    О.М. Мінаєва