ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року	Львів	Справа № 260/1891/19 пров. № А/857/6725/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                    Ніколіна В.В.
суддів                                                                         Гінди О.М., Пліша М.А.
за участі секретаря судового засідання                          Хомича О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року (суддя – Луцович М.М., м. Ужгород, повне судове рішення складено 10 березня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 у грудні 2019 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, у якому просила: визнати протиправним та скасувати наказ начальника Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України «Про підсумки проведення службового розслідування» №543 від 09.12.2019 в частині, що стосується ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати наказ начальника Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України "По особовому складу" від 10 грудня 2019 року № 426-ОС; визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 "По особовому складу" від 12 грудня 2019 року № 429-ОС; поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора прикордонного контролю 2 категорії - інструктора кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії (тип Б) Чопського прикордонного загону з 13.12.2019 та стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 100000 грн. моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що матеріалами службового розслідування не підтверджено факту службової невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді чи одержання нею неправомірної вигоди за нестворення перешкод у переміщенні через державний кордон України пасажирів та товарів. Тому накази відповідача від 09.12.2019 №543, від 10 грудня 2019 року № 426-ОС, від 12 грудня 2019 року № 429-ОС є протиправними та підлягають скасуванню, а ОСОБА_1 поновленню на раніше займаній посаді.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі № 260/1891/19 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України «Про підсумки проведення службового розслідування» №543 від 09.12.2019 в частині, що стосується ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України "По особовому складу" від 10 грудня 2019 року № 426-ОС. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України "По особовому складу" від 12 грудня 2019 року № 429-ОС. Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора прикордонного контролю 2 категорії - інструктора кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії (тип Б) Чопського прикордонного загону з 13.12.2019 та стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.12.2019 в сумі 127 829,76 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що 08.11.2019 слідчою групою на підставі ч. 3  ст. 233 КПК України  було проведено невідкладні слідчі дії, а саме особистий огляд складу прикордонних нарядів, обшук приміщень ДПСУ на напрямку прибуття. За результатами проведення слідчих дій у ОСОБА_1 при особистому огляді виявлено грошові кошти. За вказаним фактом відповідно до наказу начальника Чопського прикордонного загону від 08.11.2019 №485 "Про призначення службового розслідування" було проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено наявність у діях позивача ознак правопорушення, що виразилося у зберіганні при собі грошових коштів у розмірі 400 грн. під час виконання наказу на охорону державного кордону у прикордонному наряді «Огляд транспортних засобів» (в`їзд) в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Малий Березний» впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у період з 20.00 год. 07.11.2019 по 09.00 год. 08.11.2019. Крім того, у ОСОБА_1 було виявлено та вилучено 280 грн. Тобто, загальна сума коштів, які виявлені та вилучені у позивача, складає 680 грн. Суд першої інстанції не врахував, що обрання виду дисциплінарного стягнення є виключними дискреційними повноваженнями начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тому притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є правомірним, а накази начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №543 від 09 грудня 2019 року "Про результати службового розслідування», від 10 грудня 2019 року № 426-ОС "По особовому складу" та від 12 грудня 2019 року № 429-ОС "По особовому складу" – законними та такими, що не підлягають скасуванню.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на правильність висновків суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача,  пояснення сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 проходила службу в Державній прикордонній службі України з 2013 року.
Позивача 19.09.2019 згідно з наказом в.о. начальника 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №280-ОС призначено на посаду інспектора прикордонного контролю 2 категорії - інструктора кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії (тип Б) Чопського прикордонного загону.
У період з 20.00 год. 07.11.2019 по 09.00 год. 08.11.2019 позивач виконувала службові обов`язки у прикордонному наряді «ОТЗ» - прибуття у пункт пропуску «Малий Березний» впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » впс «Великий Березний».
В міжнародний пункт пропуску 08.11.2019 для автомобільного сполучення «Малий Березний» прибуло 5 співробітників ТУ ДБР у м. Львів, 12 співробітників ВБКОЗ СБУ в Закарпатській області для проведення слідчих дій шляхом проведення особистого огляду та обшуку приміщень та території пункту пропуску «Малий Березний», за ознаками злочину внесеного в ЄДР від 30.10.2019 року №42019070000000359, передбаченого ч.3  ст. 368 КК України.
Вказаними співробітниками правоохоронних органів було проведено обшук приміщення митного посту.
Так, під час першого огляду позивача представниками правоохоронних органів не було виявлено в ОСОБА_2 жодних заборонених речей, предметів, а також слідів спецхімпрепарату «Світлячок-М» на руках і одязі. В подальшому, під час другого огляду представниками правоохоронних органів в ході обшуку митного посту, в приміщенні, де щодо позивача проводили огляд при двох свідках та співробітниць СБУ жіночої статі, у позивача було виявлено 400 грн. (їй невідомих).
Згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.11.2019 №485 «Про призначення службового розслідування» створено групу для проведення службового розслідування з метою з`ясування обставин щодо того, що за результатами проведення слідчих дій у позивача при особистому огляді виявлено грошові кошти (а.с.22-23).
Результати службового розслідування відображені у Висновку службового розслідування по факту проведення особистого огляду, обшуку приміщень та територій міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Малий Березний» .  В ході службового розслідування встановлено та відображено у Висновку службового розслідування, що під час першого огляду позивача жодних заборонених речей, предметів, а також слідів спецхімпрепарату «Світлячок-М» на руках і одязі виявлено не було, про що зафіксовано у Протоколі (а.с.30, 209).
Під час другого огляду представниками правоохоронних органів в ході обшуку митного посту, в приміщенні, де щодо позивача проводили огляд при двох свідках та співробітниць СБУ жіночої статі, у ОСОБА_1 було виявлено 400 грн. (їй невідомих).
Згідно з Висновком службового розслідування зазначено наступне: факт зберігання грошових коштів у розмірі 400 грн., що перевищує встановлений розмір (170 гривень) прапорщиком ОСОБА_1 , під час виконання обов`язків з охорони державного кордону вважати таким, що підтвердився та за неякісне виконання статей 11, 12 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України; п.5 статті  23  «Правове становище особового складу Державної прикордонної служби України» розділу  V «Правовий та соціальний захист особового складу Державної прикордонної служби України» Закону України «Про Державну прикордонну службу України»; п.12 глави 2 «Організація несення служби прикордонними нарядами» Розділу 2 «Служба прикордонних нарядів» Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України затвердженої  наказом МВС України від 19.10.2015 №1261; п.1  Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про встановлення суми коштів, які мають право мати військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України під час здійснення прикордонного контролю» від 06.07.2015 року №814; що виразилося у зберіганні при собі грошових коштів у розмірі 400 гривень під час виконання наказу на охорону державного кордону у період з 07.11.2019 по 08.11.2019 року, та як наслідок призвело до порушення прямої заборони керівних документів; інспектора прикордонного контролю 2 категорії - інструктора кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » прапорщика ОСОБА_1 - притягнути до дисциплінарної відповідальності правами начальника прикордонного загону та оголосити дисциплінарне стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.
Начальником Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України «Про підсумки проведення службового розслідування» №543 від 09.12.2019 прийнято наказ, згідно якого зазначено, що факт зберігання позивачем грошових коштів у розмірі 400 гривень, що перевищує встановлений розмір (170 гривень) - вважати таким, що підтвердився (а.с. 113-133).
Наказом начальника Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 10.12.2019 № 426-ОС "По особовому складу", звільнено ОСОБА_1 з військової служби за пп. "д" п.2 ч.5  ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу"  (через службову невідповідність) (а.с. 109).
Згідно з наказом начальника Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 12 грудня 2019 року № 429-ОС "По особовому складу" прапорщика ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с. 110).
Вважаючи вищевказані накази відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду справи відповідачем не підтверджено факту службової невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді чи одержання нею неправомірної вигоди за не створення перешкод у переміщенні через державний кордон України пасажирів та товарів, тому накази начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №543 від 09 грудня 2019 року "Про результати службового розслідування», від 10 грудня 2019 року № 426-ОС "По особовому складу" та від 12 грудня 2019 року № 429-ОС "По особовому складу" є протиправними та підлягають скасуванню, а позивач поновленню на раніше займаній посаді з одночасним стягненням на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Закон України "Про військовий обов`язок та військову службу"  здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до пп. "д" п.2 ч.5  ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу"  контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - через службову невідповідність.
Згідно з ст. 11 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися  Конституції України  та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Статтею 16 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24 березня 1999 року № 551-XIV  затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, згідно з преамбулою якого цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України, війська Цивільної оборони України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту.
Визначення військової дисципліни міститься у статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та означає бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Згідно з ч. 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За правилами пунктів 83-84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Стаття 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачає, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
Відповідно до п. 48. Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Згідно зі ст.86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.  Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Судом встановлено, що відповідно до посадової інструкції ОСОБА_1 , інспектор-кінолог відповідала за підготовку закріпленого за нею службового собаки, правильне його використання в охороні державного кордону та прикордонному контролі, утримання, годування та збереження .  Під час виконання наказу на охорону державного кордону в прикордонному наряді «ОТЗ» позивач здійснювала огляд транспортних засобів згідно технологічної схеми, технологічних карток та інших керівних документів. За результатами служби предметів та матеріалів заборонених до переміщення через ДКУ - не виявлено.
У листі Територіального управління Державного бюро розслідувань від 13.11.2019 зазначено, що 08.11.2019 в межах кримінального провадження на підставі ч.3  ст.233 КПК України, проведено обшук службових приміщень митного посту «Малий Березний», в ході чого, серед іншого у ОСОБА_1 виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 400 грн.
Згідно з письмовими поясненнями, наданими позивачем в ході службового розслідування, їй нічого не було відомо про грошові кошти у сумі 400 гривень, виявлених у приміщенні митного посту (огляду), де проводився обшук (а.с. 57-60). Позивач у наданих поясненнях зазначала, що кошти були виявлені у приміщенні митного посту, де проводився обшук та звідки взялися кошти не може відповісти (а.с. 59). Позивач також зазначила, що не пам`ятає, де були виявленні кошти .
Згідно з матеріалами службового розслідування не підтверджено факт зберігання позивачем грошових коштів у розмірі 400 гривень у період з 20:00 год. 07.11.2019 по 09:00 год. 08.11.2019.
Крім того, згідно з Службовою характеристикою від 09.11.2019 відповідач зазначав, що позивач відповідає займаній посаді .  Згідно з Службовою характеристикою від 13.11.2019 відповідач також дійшов висновку, що позивач відповідає займаній посаді (а.с. 71).
Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та п. 30 Інструкції про порядок проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України, затвердженої  Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14 лютого 2005 року № 111, суб`єкт накладення повинен дослідити характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередню поведінку військовослужбовця тощо, та з урахуванням встановлених обставин, дослідити необхідність накладення дисциплінарного стягнення, а в разі його накладення - обґрунтувати необхідність застосування конкретного його виду.  Разом з тим, матеріали службового розслідування не містять доказів порушення, невиконання службових обов`язків позивачем, а також доказів настання негативних наслідків від дій позивача.
Крім того, Висновок службового розслідування не містить обгрунтування обрання щодо позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення у виді звільнення з військової служби.
При цьому, відповідачем не враховано, що у зв`язку із недостатньою кількістю військовослужбовців кінологічної групи, діючі кінологи працюють понаднормово, що підтверджується, зокрема, Аналізом службового навантаження із відділення інспекторів прикордонної служби «Малий Березний» за жовтень 2019 року, а також не враховано, що згідно з посадовою інструкцією позивач - інспектор-кінолог відповідає за підготовку закріпленої за нею службової собаки, правильне її використання в охороні державного кордону та прикордонному контролі, утримання, годування та збереження.
Натомість, факт належного виконання посадових обов`язків та відповідність займаній посаді, підтверджується, зокрема, неодноразовим виявленням позивачем прихованих тютюнових виробів під час перетину пункту пропуску «Малий Березний» із застосуванням службової собаки.
Таким чином, в ході судового розгляду справи відповідач не довів правомірності прийнятих ним наказів «Про підсумки проведення службового розслідування» №543 від 09.12.2019 щодо позивача, "По особовому складу" від 10 грудня 2019 року № 426-ОС, "По особовому складу" від 12 грудня 2019 року № 429-ОС, що є підставою для їх скасування та поновлення позивача на раніше займаній посаді.
Відповідно до ч. 2  ст. 235 КЗпП України  при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Представником відповідача надано суду Довідку №12, згідно з якою середньомісячна заробітна плата позивача, яка обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці, що передували місяцю звільнення з роботи, відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", складає 10652,48 грн.
Отже, сума грошового забезпечення, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за час вимушеного прогулу (в межах суми стягнення за один рік) становить 127829,76 грн. (10652,48 грн. (середньомісячна заробітна плата) х 12 місяців).
Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову учасниками справи не оскаржується, а тому відсутні підстави для апеляційного перегляду рішення в цій частині.
Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове. 
Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі №260/1891/19 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 01 липня 2021 року