УХВАЛА

19 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 380/11292/20
адміністративне провадження № К/9901/25050/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бучик А.Ю.,
суддів: Рибачука А.І.,  Стеценка С.Г., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від       23 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області   про визнання протиправними дій та зобов"язання до вчинення дій,
УСТАНОВИВ:
В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26 вересня 2019 року № 5 «Про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах особам, які працювали на роботах з особливо шкідливими умовами і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 відповідно до статті 114 розділу XIV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 »;
- зобов`язати відповідача призначити і нарахувати йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з дня звернення за пенсією, тобто з 08 червня 2018 року, із зарахуванням роботи в період з 02 січня  2007 року по 30 березня 2018 року у ПП «Медичний центр «Інтердент», зокрема, на посаді ренгентлаборанта;
- звернути до негайного виконання рішення суду в частині суми стягнення пенсії за один місяць;
- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2021 року, позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26 вересня 2019 року № 5 «Про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах особам, які працювали на роботах з особливо шкідливими умовами і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 відповідно до статті 114 розділу XIV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ». 
Зобов`язано відповідача призначити і нарахувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з дня звернення за пенсією, тобто з 08 червня 2018 року, із зарахуванням роботи в період з 02 січня  2007 року по 30 березня 2018 року у ПП «Медичний центр «Інтердент», зокрема, на посаді рентгенолаборанта. 
У задоволенні решти позовних вимог вимог відмовлено.
08.07.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 у справі №380/11292/20.
Предметом оскарження у даній справі є відмова органу Пенсійного фонду у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.
За правилами частини першої   статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -   КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.
Пункт 8 частини другої   статті 129 Конституції України   серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення   статті 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів"   і   статті 13        КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328   КАС України   учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Таким чином, справа в силу пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України віднесена до справ незначної складності, яку суд першої інстанції розглянув за правилами спрощеного позовного провадження.
Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, перелік яких передбачений підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
У касаційній скарзі скаржник не навів обставин, передбачених у пункті 2 частини п`ятої     статті 328 КАС України і будь-які обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України, у касаційній скарзі відсутні.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржено судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої   статті 333 КАС України   суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями   12,   257,   328,   333,   359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 у справі №380/11292/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов"язання до вчинення дій.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                        А. Ю. Бучик

Судді:                                                                                                А. І. Рибачук

                                                                                                       С. Г. Стеценко