УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/11026/18 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М. 
Категорія 2 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
за участі секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №295/11026/18 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинку в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ будинку в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 
на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 листопада 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ будинку в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21 грудня 2019 року, просила виділити в натурі частину житлового будинку в рахунок належної частки в обсязі 75/100 ід.ч., що за адресою:  АДРЕСА_1 , а саме: коридор 1-1 площею 8,3 кв.м, коридор 1-2 площею 7,3 кв.м, кухню 1-3 площею 9 кв.м, житлову кімнату 1-4 площею 11,8 кв.м, житлову кімнату 1-5 площею 18,5 кв.м, кухню 1-6 площею 12,8 кв.м, житлову кімнату 1-7 площею 8,7 кв.м, санвузол 1-8 площею 4,6 кв.м, коридор 1-9 площею 10,3 кв.м, житлову кімнату 1-10 площею 15,7 кв.м, сарай літ.«Г», сарай літ.«Е», вбиральню літ.«У1», гараж літ.«Д», 1/2 частини криниці літ.«К», 3/4 частини огорожі. Встановити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1720 га, згідно з варіантом №7 висновку судової земельно-технічної експертизи від 24 травня 2019 року №100/05-2019.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником 75/100 ід.ч. житлового будинку по АДРЕСА_1 . Будинок складається з відповідних жилих та нежилих приміщень, а також включає до свого складу господарські будівлі і споруди. Між співвласниками встановився фактичний порядок користування жилим будинком та господарськими спорудами, але відповідач заперечує вирішення зазначеного питання у позасудовому порядку. 

У вересні 2018 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 (а.с.58-62 т.1). Просив виділити в натурі 1/4 частину в спільному майні - будинку АДРЕСА_1 , виділивши йому у власність: коридор 2-1 площею 7,2 кв.м, кухню 2-2 площею 8,2 кв.м, житлову кімнату 2-3 площею 15,5 кв.м, житлову кімнату 2-4 площею 17,6 кв.м, житлову кімнату 2-5 площею 9,4 кв.м, сарай-літню кухню літ.«Б» площею 28,2 кв.м, сарай літ.«В» площею 10,3 кв.м, вбиральню літ.«У», 1/2 частини криниці літ.«К», 1/2 частини огорожі; встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до фактичного порядку користування.
Зустрічний позов грунтується на тому, що ОСОБА_2 разом із ОСОБА_1 є співвласником житлового будинку та користувачем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті баби за заповітом у 2012 році ОСОБА_2 набув у власність 1/8 ід.ч. житлового будинку з господарськими спорудами, а іншу 1/8 ід.ч. житлового будинку з господарськими спорудами ОСОБА_2 подарувала його сестра ОСОБА_4 у 2013 році, що загалом становить 1/4 ід.ч. у спільному майні. Відповідачу належить 3/4 ід.ч. у спільному майні. Між сторонами склався відповідний порядок користування житловим будинком та господарськими спорудами, що знаходяться у спільній частковій власності, який, на переконання відповідної сторони, повністю відповідає розмірам ідеальних часток у домоволодінні. У спільному користуванні сторін також знаходиться земельна ділянка. Його покійна баба ОСОБА_5 на підставі рішення суду від 04 вересня 1947 року набула у власність частину житлового будинку, яку він із сестрою успадкували у рівних частках по 1/8 ід.ч. кожний. Порядок користування спірною земельною ділянкою був визначений з 01 серпня 1950 року. Так, за власниками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 закріплено право користування на 2/3 земельної ділянки, що становить площу 2463,48 кв.м або 0,2463 га, а ОСОБА_5 виділено 1/3 частину земельної площі, що складає 1 521,16 кв.м або 0,1521 га. Правовстановлюючі документи на право власності або право користування земельною ділянкою у сторін відсутні. За таких обставин, при встановленні порядку користування спірною земельною ділянкою ОСОБА_2 належить виділити земельну ділянку площею 0,1521 га.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05 лютого 2020 року, занесеною до журналу судового засідання, Житомирську міську раду залучено до участі у справі як третю особу (а.с.189 т.1).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30 листопада 2020 року поділено між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в натурі житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . 
Виділено у власність ОСОБА_1 коридор 1-1 площею 8,3 кв.м, коридор 1-2 площею 7,3 кв.м, кухню 1-3 площею 9 кв.м, житлову кімнату 1-4 площею 11,8 кв.м, житлову кімнату 1-5 площею 18,5 кв.м, кухню 1-6 площею 12,8 кв.м, житлову кімнату 1-7 площею 8,7 кв.м, санвузол 1-8 площею 4,6 кв.м, коридор 1-9 площею 10,3 кв.м, житлову кімнату 1-10 площею 15,7 кв.м, сарай літ.«Г» площею 30,5 кв.м, гараж літ.«Д» площею 27,5 кв.м, сарай літ.«Е» площею 13,7 кв.м, вбиральню літ.«У`» площею 1,3 кв.м, 1/2 частини криниці літ.«К», 2/3 частини огорожі.
Виділено у власність ОСОБА_2 коридор 2-1 площею 7,2 кв.м, кухню 2-2 площею 8,2 кв.м, житлову кімнату 2-3 площею 15,5 кв.м, житлову кімнату 2-4 площею 17,6 кв.м, житлову кімнату 2-5 площею 9,4 кв.м, сарай-літню кухню літ.«Б» площею 28,2 кв.м, сарай літ.«В» площею 10,3 кв.м, вбиральню літ.«У», 1/2 частини криниці літ.«К», 1/3 частини огорожі.
Встановлено порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,1720 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відповідності до варіанту №3 (додаток 6), визначеного судовим експертом згідно з судової земельно-технічної експертизи від 24 травня 2019 року №100/05-2019.
Також вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині встановленого порядку користування земельною ділянкою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині порядку користування земельною ділянкою скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким встановити порядок користування земельною ділянкою у відповідності до варіанту №1 судової земельно- технічної експертизи. Доводи апеляційної скарги грунтуються на тому, що встановлення порядку користування земельною ділянкою за варіантом №3 судової земельно-технічної експертизи породжує новий конфлікт між сторонами. На земельній ділянці розташована каналізаційна яма для водовідведення. Для її обслуговування потрібний достатній розмір земельної ділянки. Вважає варіант №1 (додаток 4) судової земельно-технічної експертизи оптимальним. У суді першої інстанції проект водозабезпечення та каналізації житлового будинку не надавався, оскільки під час розгляду справи по суті між сторонами була досягнута згода щодо розміру часток у користуванні земельної ділянки, а саме: 2/3 та 1/3. Отже, існує спір щодо земельної ділянки, яка надана в користування як город.

Від представника ОСОБА_1 – ОСОБА_8 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зокрема наголошує на тому, що ОСОБА_1 не погоджувалася на встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до варіанту №1 (додатку 4) судової земельно-технічної експертизи, оскільки він не є зручним та позбавить її довірительку можливості користуватися городом та садовими насадженнями. Зазначає, що варіант №1 судової експертизи буде більш зручним для скаржника для облаштування та обслуговування каналізаційних споруд, але такий варіант буде істотно порушувати її право на отримання в користування 3/4 частини земельної ділянки. Їх сторона погодилася на відступ від 3/4 частки до 2/3 частки у виділенні земельної ділянки лише на тій умові, що буде запропонований варіант, за яким суд першої інстанції й встановив порядок користування спірною земельною ділянкою, тобто варіант №3 (додатку №6) судової експертизи. Через те, що скаржнику за її рахунок і так виділено більший розмір земельної ділянки, ніж належало, то при іншому порядку користування спірною земельною ділянкою вона категорично заперечує проти того, щоб її 3/4 частини були зменшені.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подавали.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що після смерті чоловіка ( ОСОБА_9 )  ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 жовтня 2016 року успадкувала 75/100 ід.ч. житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.7 т.1).

ОСОБА_2 належать 25/100 і.ч. житлового будинку по АДРЕСА_1 . Так, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 листопада 2012 року ОСОБА_2 успадкував після смерті баби ОСОБА_5 1/2 від 1/4, тобто 1/8 ід.ч. житлового будинку, а за договором дарування частини житлового будинку від 26 січня 2013 року ОСОБА_4 йому подарувала ще 1/8 ід.ч. спірного житлового будинку (а.с.67,70 т.1). У п.2.4 договору дарування частини житлового будинку водночас зазначено, що згідно з витягом з державного реєстру земель про наявність земельної ділянки в власності (користуванні), виданої Управлінням Держземагенства у Житомирському районі Житомирської області 24 грудня 2012 року за №ВТ-001860010432012, відомості щодо реєстрації права власності чи користування земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_2 , за дарувальником, відсутні.

Між сторонами склався фактичний порядок користування житловим будинком та господарськими будівлями і спорудами, який учасниками справи визнається. Суд першої інстанції поділив житловий будинок та господарські будівлі в натурі з урахування фактичного порядку.

Виходячи із засад диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині, тобто в частині встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою.

Рішенням Житомирської міської ради від 09 листопада 2017 року № 808 «Про затвердження документації із землеустрою» затверджена документація із землеустрою для подальшого вирішення спірних питань користування земельними ділянками в судовому порядку, згідно з додатком (а.с.10 т.1). Так, ОСОБА_1 звернулася до уповноваженого органу із заявою від 12 червня 2017 року №5065 стосовно затвердження документації із землеустрою за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,1720 га, для подальшого вирішення питання встановлення порядку користування цією земельною ділянкою в судовому порядку.

Між співвласниками домоволодіння існує спір з приводу порядку користування вищевказаною земельною ділянкою.

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (ч.1 ст.79 ЗК України).

Згідно з частиною четвертою ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 серпня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (далі – постанова) роз`яснено, що виходячи із того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Згідно з п.22 постанови суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку.

Із копій генерального плану (схеми) 1949 року, плану, зведеного оціночного акта вбачається, що за розподілом земельної ділянки загальною площею 4 563,48 кв.м, у тому числі під городом - 4 304,04 кв.м, поміж співвласниками згідно з правами на будинковолодіння: ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в спільному користуванні право на 2/3 частини, що становить 3 042,32 кв.м, у тому числі під городом 2 901,28 кв.м; ОСОБА_5 - право на 1/3 частину, що становить площу 1 521,16 кв.м, у тому числі під городом 1 402,76 кв.м. 

За положеннями ст.119 ЦК УРСР (1963 року), коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшував у ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягали відповідній зміні. 

ОСОБА_7 побудовані сіни, а ОСОБА_5 побудовані житлова прибудова та сараї. Із урахуванням будівництва згідно з технічним паспортом на житловий будинок станом на 09 лютого 1982 року розмір часток у праві на нерухоме майно становив: ОСОБА_7 – 3/8, ОСОБА_10 – 3/8, ОСОБА_5 – 1/4 (а.с.169-171 т.1). 

Висновком експерта від 24 червня 2019 року №100/05-2019 за наслідками проведеної судової земельно-технічною експертизи досліджений фактичний порядок користування житловим будинком: наведено перелік приміщень та споруд, якими користуються співвласники, та з урахуванням фактичного користування житловим будинком та господарськими спорудами запропоновано чотири варіанти порядку користування земельною ділянкою площею 0,1720 га (1 720 кв.м), виходячи із ід.часток 3/4 та 1/4, а також із відступом від ідеальних часток 2/3 та 1/3 (а.с.120-157 т.1).

Висновком експерта встановлено, що станом на дату проведення натурального обстеження співвласники будинковолодіння фактично користуються: ОСОБА_1 - 919,4 кв.м; ОСОБА_2 - 800,6 кв.м (а.с.135 т.1), тобто відповідач за фактом користується земельною ділянкою, яка перевищує його ід.частку в будинковолодінні майже вдвічі (800,6 кв.м > 430 кв.м; 919,4 кв.м < 1 290 кв.м)

Отже, фактичний порядок користування земельною ділянкою площею 0,1720 га є відмінним від передбаченого права особи відповідно до розміру частки у праві власності на житловий будинок, а тому суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності встановлення іншого порядку користування. 

Разом із тим, стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 

Обираючи порядок користування земельною ділянкою, ОСОБА_1 погодилася на відступ від чіткої пропорційності розміру земельної ділянки відповідно до частки у праві власності на житловий будинок, а саме: відступ не на її користь від 3/4 та 1/4, із тією умовою, що судом буде встановлений порядок користування земельною ділянкою за варіантом №3 (додаток №6), який передбачає розмір часток 2/3 (для неї) та 1/3 (для відповідача), тобто ОСОБА_1 погодилася на зменшення належної їй частки у користуванні земельною ділянкою, але за умови надання їй у користування під город земельної ділянки відповідної конфігурації, ураховуючи рік її народження (1945 рік). 

Відповідно до абз.1 п.19 Постанови Пленум Верховного Суду України №7 від 16 серпня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. 

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що порядок користування земельною ділянкою, запропонований експертом за варіантом №3 (додаток №6) експертизи від 24 травня 2019 року №100/05-2019, є найбільш прийнятним у даному випадку, оскільки на паритетних засадах збалансовує інтереси обох сторін. Так, ОСОБА_1 поступається площею, а натомість отримує бажану конфігурацію земельної ділянки для городництва. Якщо ж пристати на варіант, який просить ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі, що передбачений варіантом №1 (додаток №4) судової земельно-технічної експертизи, то ОСОБА_2 отримає більшу земельну ділянку (не 1/4 частку, а 1/3 частки) та до того бажану для себе конфігурацію земельної ділянку під город, що не можна вважати справедливим, оскільки жодне із прохань ОСОБА_1 не буде задоволене.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що встановлення користування спірною земельною ділянкою за варіантом №3 породжує новий конфлікт між сторонами, оскільки на земельній ділянці розташована каналізаційна яма, для обслуговування якої потрібний достатній розмір земельної ділянки, не змінюють висновків суду першої інстанції з огляду на наступне. 

ОСОБА_2 до апеляційної скарги долучив робочий проект водопостачання та каналізації жилого будинку АДРЕСА_1 . План розміщення септику та фільтруючої криниці узгоджено з комунальним підприємством «Житомирводоканал» у березні 2015 року. 

Відповідно до засад змагальності цивільного судочинства кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина третя ст.12, частина перша ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини п`ята та шоста ст.81 ЦПК України). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина друга ст.89 ЦПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 ст.83 ЦПК України).

Окрім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частини третя ст.367 ЦПК України).

ОСОБА_2 , звертаючись із зустрічним позовом до суду, та на час проведення судової експертизи про наявність проекту водопостачання та каналізації жилого будинку АДРЕСА_1 не зазначав та відповідних доказів не подавав, а тому вони не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Доказів того, що об`єктивні причини перешкодили ОСОБА_2 подати відповідні докази до суду першої інстанції суду апеляційному суду не надано.

Разом із тим, згідно з висновком експерта від 24 травня 2019 року № 100/05-2019 на земельній ділянці розміщені будівлі та споруди, серед яких відсутня каналізаційна яма відповідно до розробленого проекту водопостачання та каналізації жилого будинку АДРЕСА_1 . 

Окрім того, із листа КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради від 08 лютого 2021 року вбачається, що договір на виконання будівельно-монтажних робіт згідно з робочим проектом між спеціалістами підприємства та ОСОБА_2 не укладався. Також 04 лютого 2021 року спеціалістами підприємства здійснено виїзд з метою перевірки, чи відповідає дійсно влаштований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 каналізаційний септик, затвердженій проектній документації, в якому саме місці встановлений лічильник обліку води. Проте, власник будівлі не надав доступу для обстеження та з`ясування даних питань. Було проведено фотофіксацію прибудинкової території з суміжної земельної ділянки. ОСОБА_2 направлено лист із вимогою з`явитися в виробничо-технічний відділ підприємства для вирішення проблемних питань (а.с.70 т.2).

Отже, ОСОБА_2 із власних міркувань при розгляді справи судом першої інстанції не надав проект водопостачання та каналізації, а також не повідомив про нього й судового експерта, хоча обстеження земельної ділянки площею 0,1720 га проводилося ОСОБА_11 в присутності представника ОСОБА_2 . За таких обставин, виняткових випадків для прийняття доказів не встановлено.

Суд першої інстанції правильно надав оцінку доказам, наданим учасниками справи на засадах змагальності, внаслідок чого ухвалив законне рішення. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, з огляду на вищевикладене, не спростовують.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційний суд рішення суду першої інстанції, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, залишає без змін. 

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 листопада 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: 

Повний текст постанови складений 09 липня 2021 року.