ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/17794/14                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 вересня 2021 року                                                                                          м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
                    
Судді-доповідача:                                                                                                                           Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                     Федотова І.В., Степанюка А.Г.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, Міністерства юстиції України про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 року, позов ОСОБА_1 до Прокуратури Автономної Республіки Крим, Міністерства юстиції України про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.
Постановою Верховного Суду від 23.10.2020 року змінено рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 року у справі № 826/17794/14, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 року у справі № 826/17794/14 залишено без змін.
Позивачем 15 квітня 2021 року подано до суду заяву про винесення додаткового рішення в частині стягнення з Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя    на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням коефіцієнту коригування за період з 23.10.2014 по 13.09.2019 у сумі 836  049,02 грн.
Обґрунтовуючи подану заяву, позивач зазначив, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній  заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. Обов`язок врахувати коефіцієнт підвищення при визначені розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу покладається на суд, який приймає відповідне рішення.
Оскільки під час винесення рішення судами всіх рівнів не враховано коефіцієнт підвищення заробітної плати за посадою, яку обіймав позивач на момент незаконного звільнення, позивач звернувся із заявою про винесення додаткового рішення.  
Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 жовтня 2014 року по 13 вересня 2019 року з урахуванням коефіцієнту коригування у розмірі 836  049,02 грн.
Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, Прокуратурою Автономної Республіки Крим та міста Севастополя подано апеляційну скаргу, в якій остання просить скасувати його та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , посилаючись на те, що основне рішення суду у даній справі виконано, присуджену до стягнення суму сплачено ОСОБА_1 у повному обсязі, при цьому виконавчий лист за рішенням суду не видавався, а заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано лише до закінчення строку на виконання судового рішення.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, надано строк для подачі відзиву іншим учасникам процесу, призначено справу до апеляційного розгляду з 16 липня 2021 року.
ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу від 07.07.2021, на який Прокуратурою Автономної Республіки Крим та міста Севастополя  у свою чергу подані заперечення від 21.07.2021 р.
Від Міністерства юстиції України відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги на час, достатній для всебічного та повного розгляду справи.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заперечення на відзив, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої  статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України  суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини другої  статті 235 КЗпП України  при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Середній заробіток працівника згідно з частиною першою  статті 27 Закону України «Про оплату праці»  визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому  постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
Пунктом 10 Порядку №100 передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній  заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.
Отже, не дивлячись на те, що позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції не ставилося питання щодо врахування показників підвищення розміру посадового окладу при ухваленні судового рішення, зокрема про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд мав вирішити таке питання самостійно. 
Разом з тим, виходячи з положень частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства, таке питання може бути вирішено й шляхом винесення додаткового рішення у справі.  
Таким чином, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2019 року на користь позивача стягнуто середній заробіток без урахування коефіцієнтів підвищення середньої заробітної плати, суд першої інстанції правильно знайшов правові підстави для ухвалення додаткового рішення у даній справі.
Колегія суддів не сприймає доводів апелянта про те, що оскільки основне рішення у даній справі добровільно ним виконано та на користь ОСОБА_1 нараховано та сплачено суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, при цьому виконавчий лист не видавався, у зв`язку з чим закінчився строк для подачі заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі, та у цій частині колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава, або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Виходячи з наведеного, враховуючи те, що рішення у даній справі ухвалено 13.09.2019, а законної сили набуло 18.12.2019, кінцевим строком виконання вказаного рішення є 18.12.2022, тому посилання Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на неправильне застосування судом першої інстанції положень частини другої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України у даному випадку є помилковим.
 Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно та повно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.
Оскільки апелянтом не висловлюються доводи щодо визначеного судом першої інстанції розміру стягнення суми середнього заробітку ОСОБА_1 з урахуванням коефіцієнту підвищення, колегія суддів не оцінює здійснений судом обрахунок такої суми.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями  242,  308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328,  329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя залишити без задоволення.
Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня  2021 року у справі №826/17794/14 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Суддя-доповідач                                                                                                                                 О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                            І.В. Федотов

                                                                                                     А.Г. Степанюк