ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 335/2313/21                                 Головуючий в 1 інст. Макаров В.О.
Провадження № 33/807/469/21                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
13 липня 2021 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Івлєва М.М., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Івлєва Михайла Миколайовича на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зі слів приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір, - 

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 102035 від 22.02.2021 року встановлено, що 22.02.2021 року о 05 год. 06 хв., в м. Запоріжжі, по вул. Перемоги, біля буд. 47, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, за допомогою «Drager Alcotest 6820» та зі згоди водія (результат 1,39% проміле). Про повторність попереджений, від керування відсторонений, транспортний засіб залишено на місці зупинки.
Своїми діями  ОСОБА_1  порушив вимоги п. 2.9.а  ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі захисник – адвокат Івлєв М.М. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП та відомчих інструкцій. 
Копію вказаного протоколу не було надано ОСОБА_1 , що є порушенням вимог відомчої інструкції МВС України. 
У фабулі протоколу, ознаки сп`яніння відсутні взагалі. 
Окрім того, ОСОБА_1 оглянутий був на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер». Відповідно до талону тестування зазначено, що калібрування «Драгер»: 23.10.2020 – 22.02.2021, год. хв. 05:35, температура +7:0 С. 
Згідно повідомленням Запорізького обласного центру з гідрометеорології 10.02.2021 року вбачається, що 24.03.2021 року біля будинку № 47 по вулиці Перемоги у місті Запоріжжі у продовж 05 години до 08 години температура повітря була +0,5 - + 1,5 С, що не відповідає вказаному вимірювальному пристрою органів поліції, а тому апелянт вважає, що калібрування його виконано не якісно, тому викликає сумніви якісної роботи вказаного засобу. 
Вважає, що тест №590 є неналежним доказом в справі. 
Апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення також не можна визнати допустимим доказом, оскільки працівники поліції під час складання матеріалу допустили порушення вимог КУпАП. 
Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 доставлявся на огляд у заклад охорони здоров`я, що не відповідає дійсності, оскільки довідкою від КНП «ОКЗНПЛ» ЗОР від 06.05.2021 року вказано, що громадянин ОСОБА_1 у період з 21.02.2021-23.02.2021 р. не доставлявся до закладу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. 
Апелянт вважає, що свідки події, які є працівниками охоронної фірми не можуть залучатися працівниками поліції в якості свідків, оскільки останні сприяють діяльності правоохоронним органам. 
Окрім того, пояснення свідків, які бачили, що ОСОБА_1 керував автомобілем не відповідає дійсності. 
Просить апеляційний суд поновити строк на апеляційну оскарження постанови районного суду. 
Також просить суд апеляційної інстанції постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
Вислухавши в судовому засідання особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Івлєва М.М., перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.
Заявлене стороною захисту клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду (а.с.68) підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Як вбачається із матеріалів справи, апеляційна скарга була надана в суд першої інстанції 6 травня 2021 року, тобто за день до закінчення строку на апеляційне оскарження, але через відсутність поштового конверту та доказів в справі того, що скарга була надіслана у межах строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом 17 травня 2021 року скарга була повернута апелянту (а.с.56). 
9 червня 2021 року апелянтом повторно подана апеляційна скарга з клопотанням про поновлення строку на оскарження постанови суду першої інстанції.
Виходячи змісту клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та додатків (а.с.71), апеляційний суд вважає, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України встановлено, що водію заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Враховуючи зміст матеріалів справи про адміністративне правопорушення, стосовно ОСОБА_1 , встановлено, що йому інкримінується порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України, що є ознаками адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується:
а) протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №102035 від 22 лютого 2021 року (а.с.1), яким вбачається, що ОСОБА_1 по вул. Перемоги, 47 керував транспортним засобом д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія ОСОБА_1 було проведено на місці зупинки в присутності двох свідків за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» (результат огляду – 1,39 проміле). Про повторність попереджений. Від керування транспортним засобом відсторонений. Транспортний засіб залишено на місці зупинки. 
б) роздруківкою з спеціального технічного засобу «Драгер» (а.с.2), яким вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (1,39 проміле). 
в) актом огляду та направлення водія на огляд (а.с.4-5), якими вбачається, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд проводився на місці за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер».
г) письмовими поясненнями свідків (а.с.6-7), якими вказано, що о 05 годині 35 хвилин 22 лютого 2021 року за адресою: Запоріжжя, вул. Перемоги, 47/8 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стали свідками проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 . Пояснили, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер». Огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння показав позитивний результат у вигляді 1,39 проміле. Водій ОСОБА_1 з результатами огляду погодився та відмовився від огляду в закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння. 
ґ) оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску з відеозаписами (а.с.10), з яких вбачається, що працівники поліції зупинили водія ОСОБА_1 під час спілкування з яким було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Також з відеозапису вбачається проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою «Драгер» у присутності двох свідків, встановлення перебування водія в стані алкогольного сп`яніння та погодження водія із наслідками проведеного огляду. 
Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення, не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо), ОСОБА_1 чи його захисник до суду не надали.
Що стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги, то суд апеляційної інстанції вважає, що вони є необґрунтованими з огляду на наступне.
З приводу доводів, що калібрування спеціального технічного засобу «Драгер» виконано не якісно через різницю температури на роздруківки «Драгер» та температури повітря у місті Запоріжжі. 
Апеляційний суд аналізуючи матеріали справи дійшов до висновку, що вказана різниця у кількісному показнику температури викликана тим, що спеціальний технічний засіб «Драгер» знаходиться в закритому вигляді, в екіпажі патрульної поліції, а тому суд вважає природним той факт, що температура на засобі, який знаходиться в автомобілі та температури повітря на вулиці є різним. 
Крім того, відеозаписом правопорушення (а.с.10) вбачається, що ОСОБА_1 жодних заперечень не висловлював, клопотань щодо незгоди з результатами і діями працівників поліції під час огляду не заявляв. 
Таким чином, суд вважає, що тест №590 є належним і допустимим доказам у справі та таким, що підтверджує кількісний показник алкоголю у водія ОСОБА_1 під час вказаної події. 
Суд відхиляє доводи апелянта про те, що працівниками поліції не було надано копії протоколу, оскільки вказане повністю було повністю спростовано, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду справи. 
Так, в протоколі, а саме біля графи «копію протоколу отримав, внесенні данні про мене – правильні», ОСОБА_1 особисто поставив свій підпис, що свідчить про отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення. 
Доводи з приводу того, що свідки не можуть підтверджувати вину та є зацікавленими, не можуть взятись до уваги з боку суду апеляційної інстанції, оскільки покази свідків повністю узгоджуються з матеріалами справи, а тому відсутні сумніви в тому, що з їх боку є необ`єктивність. 
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у поверхневому з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.
Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 – 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння. 
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – адвоката Івлєва Михайла Миколайовича про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити. 
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – адвоката Івлєва Михайла Миколайовича, залишити без задоволення. 
Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2021 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                        В.Я. Рассуждай

Дата документу  Справа № 335/2313/21