Номер провадження: 22-ц/813/5848/21 
Номер справи місцевого суду: 522/2736/16-ц
Головуючий у першій інстанції Тарасов А.В.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого - Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М.,Цюри Т.В.
За участю секретаря - Ющак А.Ю.,

Позивача- ОСОБА_1 .
Представника позивача- ОСОБА_2 .
Апелянта- ОСОБА_3 
Представника апелянта- ОСОБА_4 .
Відповідача - ОСОБА_5 
розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без укладання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права на 1/2 частину спільної сумісної власності подружжя на незавершений будівництвом будинок,-        
ВСТАНОВИЛА:
       Описова частина
       Короткий зміст позовних вимог
       У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з червня 2008 року до 17 березня 2015 року та визнання майна, що складає 41/100 частину ДБК «Металург» у АДРЕСА_1 та земельну ділянку спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності. 
       Позовна заява мотивована тим, що вона з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з червня 2008 року, мають чотирьох дітей. Вказувала, що за час спільного проживання та ведення господарства, ними за спільні грошові кошти 08 квітня 2009 року придбана земельна ділянка та дачний будинок у АДРЕСА_1 розташований у ДБК «Металург», в якому після його реконструкції постійно там проживають.
       Зазначала, що 17 березня 2015 року ними був зареєстрований шлюб, однак питання щодо розподілу майна, набутого під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, між ними вирішено не було.
       Враховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги, просила суд:
       - встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу у період з червня 2008 року до 17 березня 2015 року, тобто до дати укладення шлюбу; 
       -визнати об`єкт незавершеного будівництва - будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 647,5 кв. м, з готовністю до експлуатації - 100 %, об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з правом подальшого введення до експлуатації;
        -визнати за нею право на 1/2 частину об`єкту спільної сумісної власності подружжя незавершеного будівництвом будинку АДРЕСА_1 , розташованого у дачно-будівельному кооперативі « Металург » (далі -ДБК «Металург»), загальною площею - 647,5 кв. м, який не зданий до експлуатації, з готовністю до експлуатації - 100 %, розташованого на земельній ділянці, яка придбана на ім`я ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 28 квітня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н. В., зареєстрованого у реєстрі за № 59.
Короткий змість судового рішення
       Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.
       Встановлено факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу у період з червня 2008 року по 17 березня 2015 року, тобто до дати укладення шлюбу.
       Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 об`єкт незавершеного будівництва - будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 647,5 кв. м з готовністю до експлуатації 100 %, розташований на земельній ділянці площею 0,0515 га.
       Визнано за ОСОБА_1 право на 1/2 частину об`єкту незакінченого будівництвом будинку АДРЕСА_1 , розташованому у ДБК «Металург», загальною площею 647,5 кв. м, з готовністю до експлуатації 100 %, ринковою вартістю 17 389 838 грн, розташованого на земельній ділянці площею 0,0515 га, з правом подальшого введення до експлуатації у встановленому законом порядку.
       Районний суд виходив з доведеності факту спільного бюджету, ведення спільного господарства, спільних витрат на придбання майна в інтересах сім'        ї та проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в період з червня 2008 року по 17 березня 2015 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
       Районний суд виходив з того, що істотність збільшення вартості обєкта незавершеного будівництва та його поліпшення відбулось за рахунок спільних затрат.
Короткий зміст апеляційної скарги 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду з прийняттям нового рішення, яким відмовлено в задоволені позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального та процесуального права.
       Зазначає, щодо незаконності володіння ОСОБА_5 земельною ділянкою з посиланням на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2012 року.
       Судом не враховано, що зазначеним рішенням земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 витребувана у ОСОБА_5 та повернут їй .
       При цьому посилається на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
       Новозбудований житловийбудинок є об`єктом самочинногобудівництва, земельна ділянка не знаходиться у власності або користуванні сторін, відсутня декларація про початок будівельних робіт, не отримано згоду сусідів. 
       Сторони не набули права власності на збудований житловий будинок. Право власності на нього повинно бути визнано за нею, як власника земельної ділянки, на якій самочинно побудовано житловий будинок.
       До участі у справі необхідно залучити третіми особами-Одеську міськураду,Управління ДАБК Одеської міськоїради.
       Справа в апеляційному суді розглядалась неодноразово.
       Постановою Верховного Суду від 14 листлопада 2018 року постанову апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
       Скасовуючи постанову апеляційної інстанції Верховний Суд зазначив, що судом не перевірено доводи ОСОБА_3 щодо снаходження сторін у період з 2008 року по 2015 рік у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою та не дав належної оцінки рішенню Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2012 року, яке набрало законної сили. 
       Верховний суд звернув увагу на правові позиції Верховного суду України про визнання права власності на новостворене нерухоме майно, викладену, зокрема, у постановах: від 05 лютого 2014 року у справі № 6-131 іцс13, від 18 лютого 2015 року у справі № 6-255 цс14.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ 
       Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла наступного.
       Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
       Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.
       Згідно з частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
       Частиною першою статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
       Аналіз наведеної норми свідчить про те, що для визнання майна спільною власністю на підставі статті 74 СК України, потрібно підтвердити факт проживання осіб однією сім`єю без шлюбу - у той період, коли було придбане спірне майно. Для цього важливе підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також придбання іншого майна в інтересах сім`ї.
       Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові ВСУ від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 
       - майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету);
        - інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку з цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.
       Встановлено, що сторони є батьками чотирьох дітей: дочки ОСОБА_6 2000 року народження, дочки ОСОБА_7 ,2010 року народження; сина ОСОБА_8 , 2014 року народження; дочки ОСОБА_9 , 2016 року народження, що підтвенрджено відповідними свідоцтвами про народження ( т.1 а.с. НОМЕР_1 ).
       Згідно договором дарування від 08 квітня 2009 року, зареєстрованим у реєстрі за № 576,посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В., укладеним між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , ОСОБА_10 подарував, а ОСОБА_5 прийняв у дар дачу яка складала 41/1000 частин у ДБК «Металург» по АДРЕСА_1 , загальною площею 55,1 кв.
       Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16 квітня 2009 року № 22507498, право власності на вказаний будинок зареєстроване за ОСОБА_5 ( том 1, а.с. 190-191).
       Договором купівлі-продажу від 08 квітня 2009 року, зареєстроваим за № 579,посвідченим нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В. , встановлено, що ОСОБА_5 придбав земельну ділянку, площею 0,0515 га, розташовану у ДБК «Металург» по АДРЕСА_1 .
       Право власності на земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно( том 1, а.с.22).
       За час спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу сторони провели реконструкцію дачного будинку.
       Відповідно до висновку судово-будівельної експертизи від 08 яервня 2016 року № 012/16 площа реконструйованого будинку АДРЕСА_1 збільшена до 647,5 кв.м., будівельно-монтажні та опоряджувальні роботи виконані у повному обсязі( 100% готовності).Усі інженерні мережі та санітарно-технічне обладнання встановлено, підключено та функціонує(роботи виконані у 1005 обсязі).
       Роботи по благоустрою придбаної ділянки виконані у повному обсязі. Вказаний будинок придатний до експлуатації, готовність до експлуатації 100%
       Відповідно до листа від 07.11.2009 року за № 08.1-5699 УДР Головне управління юстиції в Одеській області зазначено, що перевіркою проведеною за період з червня 2008 року по 17.03.2015 року( ключно) за даними Державного реєстру актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в одеській області виявлено, що 17.03.2015 році ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб. Інших актових записів, які б підтверджували перебування у шлюбі ОСОБА_5 , ОСОБА_1 за період з червня 2008 року по 17.03.2015 року не виявлено.
       В актовому записі № 346 від 17.03.2015 року, складеному Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеськів області у графі « сімейний стан» відносно нареченого- ОСОБА_5 « у шлюбі не перебував», відносно нареченої- ОСОБА_1 вказано « у шлюбі не перебувала».( т.3 а.с.35).
       Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2012 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.04.2013 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ДБК «Металург», ОСОБА_5 Одеської міської ради, за участю третьої особи -Головного управління Держземагентства в Одеській області про визнання частково недійсним протоколу загальних зборів, визнання недійсними державних актів на землю, скасування рішення Одеської міської ради, витребування земельної ділянку у добросовісного набувача -задоволено.
       Визнатно незаконними дії щодо внесення виправлень до рішення загальних зборів членів Дачно-будівельнсго кооперативу «Металург», оформленого протоколом № 1 від 14 серпня 1994 року.
       Визнано частково недійсним протокол № 1 від 14 серпня 1994 року загальних зборів членів ДБК Металург» в частині передачі паю ОСОБА_13 - ОСОБА_10 .
       Зобов`язано Дачно-будівельний кооператив «Металург» поновити членство ОСОБА_3 в Дачно-будівельному кооперативі «Металург`з 14 серпня 1994 року, визнавши її право на пай в розмірі 5 млн. карб., сплачений за 41/100 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка розташована на земельної ділянці площею 0,0515 га.
       Рішення Одеської міської ради № 3245-IV від 11.10.2004 року в частині затвердження проекту землеустрою ходо відведення земельної ділянки та передачу у власність ОСОБА_10 земельної ділянки площею 0,0515 га за адресою: АДРЕСА_1 - скасувано.
       Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 їрія ОД № 046738 від 16 грудня 2004 року, виданий ОСОБА_10 .        
       Витребувано у ОСОБА_5 земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
       Скасувано державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , вданий на ім`я ОСОБА_5 ( т.2 а.с.7-13).
       Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 18.02.2020 року кримінальне провадження № 12015160500003982 від 29.05.2015 року за ознаками кримінального правопорушення ,передбаченого ч.1 ст.358, ч.3 ст.190 КК України- закрито, у звязку з відсутністю в діянняі складу кримінального правопорушення.( т.2 а.с.63-68).
       Вказані обставини, сторонами не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.
       Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньої нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об`єктами спільної власності подружжя. 
       Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання майна конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна, як об`єкта, його якісних характеристик.
       Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення.
       Апеляцйний суд погоджується із судом першої інстанції стосовно того, що стороною позивача надано доказів істотного поліпшення спірного будинку за рахунок спільних затрат, висновок експерта містить вартість здійснених поліпшень на час проведення експертизи та становить 17 389 838 грн.
       Доводи апеляційної скарги встановлені фактичні обставини справи не спростовані.
       За змістом частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), прийняття його до експлуатації та державної реєстрації права власності на нього.
       Системне тлумачення категорій «об`єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статей 350 та 351 ЦК України ) та «об`єкт незавершеного будівництва» (стаття 331 ЦК України) дає підстави для висновку, що об`єкт незавершеного будівництва є нерухомою річчю особливого роду, фізичне створення якої розпочате, але не завершене, що допускає встановлення відносно неї суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав у випадках та у порядку визначених цивільним законодавством.
       Не будучи до моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації та державної реєстрації права власності житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю матеріалів, обладнання тощо, які були використані у процесі такого будівництва (частина третя статті 331 ЦК України), тобто сукупності речей щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки.
       За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців, суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.
       Вказане дає підстави для висновку, що об`єкт незавершенного будівництва, зведений за час спільного проживання без реєстрації шлюбу за визначених законом умов може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.
       При цьому суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін.
       Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року (у справі № 381/1644/18; провадження № 61-2236св19).
       З огляду на наведене, об`єкт незавершеного будівництва є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і можна визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін.
       Посилання на те, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 20.12.2012 року ОСОБА_3 поновлена в членстві ДБК «Металург» та, у ОСОБА_5 витребувано земельну ділянку по АДРЕСА_1 , на якій розташований спірний будинок, скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , виданий на його ім`я, не спростовує того факту, що об`єкт незавершенного будівництва, зведений , за час спільного проживання без реєстрації шлюбу до 20.12.2012 року та є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 із визначенням часток.
       Поновлення в членстві ОСОБА_3 в Дачно-будівельному кооперативі «Металург» з 14 серпня 1994 року та визнання за нею право на пай в розмірі 5 млн. карб., сплачений за 41/100 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка розташована на земельної ділянці площею 0,0515 га не позбавляє її права на захист порушених прав у визначений законом спосіб.
       Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Керуючись ст. 367,368,374,375 ,381,382,384,389,390 ЦПК  України, судова колегія,-                                 
ПОСТАНОВИЛА:        

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2016 року,без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 12.07.2021 року 

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

С.М.Сегеда

Т.В.Цюра