ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 серпня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/13817/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,     
за участю секретаря судового засідання Рубана А.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Національної поліції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі №160/13817/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державна установа "Криворізька академія патрульної поліції" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду з позовом, у якому просив: 
визнати протиправною бездіяльність Національної поліції щодо не зарахування    до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 26.08.2010 року по 21.09.2015 року у Державній кримінально-виконавчій службі;
зобов`язати Національну поліцію України зарахувати    до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 26.08.2010 року по 21.09.2015 року у Державній кримінально-виконавчій службі;
провести перерахунок і виплату грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку) за час служби в органах поліції з урахуванням вислуги років з 26.08.2010 року по 21.09.2015 року в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.      
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на його звернення до відповідача із заявою про зарахування до вислуги років в поліції період служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на момент звільнення - Державна пенітенціарна служба України) з 26.08.2010 по 21.09.2015, останнім було  повідомлено, що підстави для зарахування такого стажу дo стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки відсутні. Позивач вважає таку відмову протиправною та такою, що порушує його соціальні права передбачені законами України та Конституцією України, оскільки служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а тому повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини другої статті 78 Закону України “Про Національну поліцію”.     
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Національної поліції щодо не зарахування     ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 26.08.2010 року по 21.09.2015 року у Державній кримінально-виконавчій службі. Зобов`язано Національну поліцію України зарахувати     ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 26.08.2010 року по 21.09.2015 року у Державній кримінально-виконавчій службі. В іншій частині позовних вимог судом було відмовлено, оскільки суд їх визнав передчасними та в цій частині рішення суду позивачем не оскаржено.
На рішення суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на те, що у даних правовідносинах Національна поліція України не є належним відповідачем. Також відповідач вважає таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства, висновок суду стосовно того, що служба в органах внутрішніх справ (в подальшому - в поліції) аналогічна службі персоналу органів і установ виконання покарань, а відповідно, служба позивача в органах Державної кримінально-виконавчої служби України має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, тому повинна зараховуватись до служби в органах внутрішніх справ, а в подальшому до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини 2 статті 78 Закону України “Про національну поліцію”. 
В ході розгляду справи відповідачем було заявлено клопотання про залучення у якості належного відповідача Державну установу “Криворізька академія патрульної поліції”, де позивач працює, а відповідно, всі кадрові питання мають вирішуватися в даному випадку безпосередньо даною юридичною особою. 
З урахуванням положень ст. 48 КАС України, колегією суддів відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання, проте Державну установу “Криворізька академія патрульної поліції” залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача.
Крім того, з метою з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення  справи, у третьої особи судом витребувано додаткові докази стосовно обчислення стажу роботи позивача.
В судовому засіданні учасниками процесу були надані пояснення, аналогічні вищенаведеному. Представником третьої особи в судовому засіданні наведені заперечення щодо позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема, стосовно наявності у позивача права на зарахування до стажу служби в поліції вислуги років з 26.08.2010 року по 21.09.2015 року у Державній кримінально-виконавчій службі, а також щодо наявності у третьої особи обов`язку зарахувати позивачеві зазначений стаж до стажу служби в поліції, враховуючи ту обставину, що позивач з відповідним рапортом до Державної установи “Криворізька академія патрульної поліції” не звертався.
Заслухавши пояснення учасників процесу та перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції було вірно встановлено, що позивач з 26.08.2010 по 21.09.2015 року проходив службу органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на момент звільнення - Державна пенітенціарна служба України), з 28.09.2015 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 прийнятий на службу в органи Національної поліції України, де на даний час проходить службу на посаді заступника начальника курсу стройового відділення Державної установи “Криворізька академія патрульної поліції”.
Дані обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача, а також копією біографічної довідки позивача, яка складена начальником відділення кадрового забезпечення Державної установи “Криворізька академія патрульної поліції”, та містяться у матеріалах справи.
Позивач звернувся до відповідача із рапортом про зарахування до вислуги років в поліції службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 26.08.2010 року по 21.08.2015 року, встановлення надбавки та проведення відповідних виплат. 
За результатами розгляду рапорту листом Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 27.08.2020 № 5039/12/1/2/03-2020 позивача повідомлено, що оскільки до переліку статті 78 Закону України “Про національну поліцію” не включено службу в Державній пенітенціарній службі України, підстави для зарахування такого періоду служби до стажу служби в поліції відсутні.
Вирішуючи спір, суд дійшов обґрунтованого висновку про протиправність відмови позивачеві включити до його стажу роботи в поліції період служби в Державній пенітенціарній службі України, проте, визнавши право позивача на зарахування відповідного періоду служби до стажу служби в поліції, помилково поставив в обов`язок Національної поліції України здійснити відповідне зарахування у вислугу років позивача.
Так, відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Приписами статті 78 Закону №580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Частиною другою статті 78 Закону №580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:
1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;
2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;
3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;
4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;
5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;
6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Пунктом 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 № 1129-IV визначено, що до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України “Про міліцію”, а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.
Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 23 Закону України “Про державну кримінально-виконавчу службу України” від 23.06.2005 № 2713-IV (в редакції Закону № 1774-VIII 06.12.2016 року) на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України “Про Національну поліцію”, а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Разом з тим, у попередніх редакціях даного Закону визначено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист, визначений Законом України “Про міліцію”, а також порядок і умови проходження служби, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що фактично законодавцем закріплено поширення усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейських на працівників кримінально-виконавчої служби.
Таким чином, на позивача, під час проходження ним служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.
З урахуванням наведеного, суд дійшов обґрунтованого висновку, що служба в органах внутрішніх справ (в подальшому - в поліції) аналогічна службі персоналу органів і установ виконання покарань, а відповідно, служба позивача в органах Державної кримінально-виконавчої служби України безумовно має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, тобто повинна зараховуватись до служби в органах внутрішніх справ, а в подальшому до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини 2 статті 78 Закону України “Про національну поліцію”.
Отже висновок суду з приводу того, що період служби позивача з 26.08.2010 року по 21.09.2015 року в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на момент звільнення – у Державній пенітенціарній службі України) підлягає зарахуванню до його вислуги років в поліції є цілком законним та обґрунтованим.
Водночас, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково відхилив доводи відповідача стосовно того, що останній не є належним відповідачем у справі, та не залучив до участі у справі належного відповідача -  Державну установу “Криворізька академія патрульної поліції”, посилаючись лише на те, що позивач звернувся з рапортом саме до відповідача та останнім його рапорт було розглянуто, тобто надана відповідь у межах компетенції.
Так, наказом МВС України від 23.11.2016 №1235 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції.
Згідно цього Порядку, однією з підстав видання наказів по особовому складу є обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки (розділ ІІ Порядку).
Видавати накази  по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління НПУ, відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою МВС України (розділ ІІІ Порядку).
Положенням про Державну установу «Криворізька академія патрульної поліції», де позивач проходить службу з 12.12.2019 згідно наказу НПУ від 11.12.2019 № 1504/с,  передбачено, що Академія є юридичною особою, яка в установленому законодавством порядку може мати власний прапор, символіку, штамп і печатку…, рахунки в органах Державної казначейської служби України.
У п.1 розділу ІІ зазначеного Положення визначені повноваження НПУ, як органу управління Академією, серед яких передбачено: розроблення в установленому порядку проектів нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих актів НПУ з питань діяльності Академії; встановлення вимог до змісту, рівня і обсягу підготовки; отримання (придбання) нерухомого майна та обладнання, необхідного для належної організації діяльності Академії. Перелік цих повноважень є вичерпним.
В той же час згідно п.6 розділу ІІ Положення до повноважень начальника (директора) Академії віднесено: видання в межах своєї компетенції наказів, доручень, інших документів організаційно-розпорядчого характеру, обов`язкових для виконання особовим складом Академії; приймання на посади, переміщення та звільнення поліцейських, фахівців, робітників, надання їм  відпустки в установленому порядку; присвоєння у визначеному законодавством України порядку спеціальних звань поліції; вирішення в установленому законодавством порядку питань про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності особового складу Академії тощо. Начальник (директор) Академії є прямим керівником для всього особового складу Академії і несе персональну відповідальність за організацію її діяльності, додержання підпорядкованими працівниками службової та трудової дисципліни, а також вимог цього Положення (п.8 Положення).
З аналізу наведених актів вбачається, що питання кадрового обліку віднесені до повноважень керівника органу, в даному випадку Державну установу «Криворізька академія патрульної поліції», де працює позивач, а отже і питання обчислення стажу служби віднесено до повноважень керівника Академії.
Такий висновок узгоджується з проаналізованими нормативно-правовими актами, а також підтверджується з огляду на зміст висновку комісії Державної установи «Криворізька академія патрульної поліції» від 14.01.2020 № 3 о/с про обчислення стажу служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років у відношенні ОСОБА_1 , та наказу начальника Державної установи «Криворізька академія патрульної поліції» від 14.01.2020 № 3 о/с, якими ОСОБА_1 зараховано до стажу служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років строки його служби: 06.11.2007-14.10.2008 – служба в Збройних силах України; 28.09.2015-06.11.2015 – служба в ОВС; 07.11.2015-т/час – служба в НПУ; разом станом на 12.12.2019 – 05 років 01 місяць 22 дні.
Під час апеляційного перегляду судом було встановлено, що із зазначеними висновком та наказом Державної установи «Криворізька академія патрульної поліції» позивача ознайолено не було та про його існування позивач дізнався безпосередньо під час вирішення даної справи в суді апеляційної інстанції. Отже, із рапортом про зарахування певних періодів служби у Державній кримінально-виконавчій службі до стажу служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років позивач не звертався до Державної установи «Криворізька академія патрульної поліції», де проходить службу та за рекомендацією відділу кадрового забезпечення Академії, відразу звернувся до відповідача.
Отже, колегія суддів вважає, що за наявності висновку комісії Державної установи «Криворізька академія патрульної поліції» від 14.01.2020 № 3 о/с про обчислення стажу служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років у відношенні ОСОБА_1 , та наказу начальника Державної установи «Криворізька академія патрульної поліції» від 14.01.2020 № 3 о/с, якими ОСОБА_1 зараховано до стажу служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років строки його служби без врахування періоду служби у Державній кримінально-виконавчій службі, належним способом захисту порушених прав позивача буде вимога про визнання протиправними та скасування зазначених індивідуально-правових актів, а також зобов`язання суб`єкта владних повноважень - Державної установи «Криворізька академія патрульної поліції» вчинити певні дії щодо зарахування відповідних періодів служби позивача до стажу служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років.
За вказаних обставин Національна поліція України не є належним відповідачем у справі стосовно задоволених позовних вимог. В той же час, колегія суддів доходить висновку, що в даному випадку саме до повноважень Державної установи «Криворізька академія патрульної поліції» віднесені питання кадрового обліку поліцейських, які проходять службу в Академії, а тому зазначена установа мала бути залучена належним відповідачем у даній справі.
В силу частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. За змістом частини сьомої статті 48 КАС України заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції позбавлений права як допустити заміну відповідача, так і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення належного відповідача та вирішення питання про його залучення.
Колегія суддів зазначає, що діє в межах повноважень, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, суд першої інстанції, не встановивши фактичні обставини, які мають значення для справи та не здійснивши заміну неналежної сторони, яка, в силу обмежень встановлених статтею 48 КАС України, могла бути проведена виключно судом першої інстанції, допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 243, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної поліції України – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі №160/13817/20 – скасувати.
В задоволені позову ОСОБА_1 у справі № 160/13817/20  - відмовити.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 – 329 КАС України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко