Ухвала
 
20 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 619/1259/18
 
провадження № 61-14651ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року та товариство з обмеженою відповідальністю ФІРМА «СВ» на постанову Харківського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариство з обмеженою відповідальністю фірма «СВ» про стягнення шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «СВ» (далі - ТОВ ФІРМА «СВ») та просила стягнути з відповідача, а саме: в рахунок утраченого заробітку внаслідок зменшення професійної працездатності за період 01 серпня 2017 року по 01 квітня 2018 року одноразово грошову суму у розмірі 11 024 грн; в рахунок втраченого заробітку внаслідок зменшення професійної працездатності за 3 роки наперед з 01 квітня 2018 року по 01 квітня 2021 року грошову суму у розмірі 49 608 грн; щомісячно до відновлення професійної працездатності або зміни відсотків втрати професійної працездатності по 1 378 грн; матеріальну шкоду у розмірі 5 095 грн та моральну шкоду у розмірі 3 млн грн.
 
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2020 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позов є недоведеним, оскільки ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження вини та протиправної поведінки ТОВ ФІРМА «СВ» щодо порушення законодавства про охорону праці, гігієнічних регламентів і нормативів під час роботи, що призвело до професійного захворювання позивача, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від  05  серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2020 року у частині вирішення спору про відшкодування моральної шкоди скасовано й ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до задоволено частково. Стягнуто з ТОВ ФІРМА «СВ» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 тис. грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
У серпні 2021 року ТОВ ФІРМА «СВ» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 31 серпня 2021 року, в якій просить постанову Харківського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року у частині задоволення позову ОСОБА_1  скасувати й залишити в силі у відповідній частині рішення суду першої інстанції.
 
У серпні 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 06 вересня 2021 року, в якій просить рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року у частині не задоволення її позову скасувати й ухвалити у відповідній частині нове судове рішення, яким її позов задовольнити.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті  389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був урахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження указаного судового рішення ТОВ ФІРМА «СВ» зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 369/1558/17, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14, від 06 листопада 2019 року у справі № 924/1022/17, від 13 червня 2019 року у справі № 212/1015/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 212/3137/17, від 04 липня 2018 року у справі № 219/9095/16, від 26 вересня 2018 року у справі № 265/379/16 тощо, що відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Підставою касаційного оскарження указаних судових рішень ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2019 року у справі № 210/5258/16, від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17, що відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також заявники вказують на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційні скарги  ОСОБА_1 та ТОВ ФІРМА «СВ» подані з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційні скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до товариство з обмеженою відповідальністю фірма «СВ» про стягнення шкоди за касаційними скаргами ОСОБА_1 нарішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року та товариство з обмеженою відповідальністю ФІРМА «СВ» на постанову Харківського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року. 
 
Витребувати з Дергачівського районного суду Харківської області вищезазначену цивільну справу № 619/1259/18.
 
Надіслати іншим учасникам справи копії касаційних скарг та доданих 
до них документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у місячний строк. 
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян
                                    
                                                                                                             О. В. Білоконь
 
                                                                                                                        Н. Ю. Сакара