П О С Т А Н О В А
                                 І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
18 серпня 2021року                                                                                  м. Київ
         
Справа № 759/830/20
Провадження: № 22-ц/824/10177/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., 
суддів Іванової І.В., Пікуль А.А.
секретар Івасенко І.А.
 
 розглянувши апеляційні скарги адвоката Басараб Наталії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 та адвоката Саргсян Елени Славіківни в інтересах  ОСОБА_2 
 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 березня 2021 року,  ухвалене під головуванням судді Шум Л.М.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей, 
та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,
 
                                                   в с т а н о в и в :
 
У січні 2020 року  ОСОБА_1  звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього з ОСОБА_2 народилась спільна донька ОСОБА_4 . З серпня 2019 року він  проживає окремо від  ОСОБА_2 , і з цього ж часу він здійснював неодноразові спроби відвідати свою дитину, але відповідачка чинитьйому перешкоди ідозволяє бачити дитину незначний час. Оскільки він, ОСОБА_1 , має бажання спілкуватися зі своєю дитиною, приймати участь у її вихованні, лікуванні, навчанні та створені відповідних побутових умов для проживання дитини, просив суд усунути перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 шляхом встановлення наступного графіку зустрічей без присутності ОСОБА_2 та її матері: кожного тижня з понеділка по середу з 15:00 до 18:00 без обмеження місць для прогулянок; 1-й та 2-й тиждень місяця в п`ятницю з 15:00 до 18:00 без обмеження місць для прогулянок; 3-й тиждень місяця з 15:00 п`ятниці до 18:00 неділі з ночівлею за адресою мешкання батька без присутності матері; 4-й тиждень місяця з 15:00 п`ятниці до 18:00 неділі з ночівлею за адресою мешкання батька; в день народження доньки з 15:00 до 18:00 без обмеження місць для прогулянок.
20 травня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з дня народження і по теперішній час спільна з відповідачем донька проживає з нею за адресою АДРЕСА_1 . На теперішній час дитині виповнився 1 рік 7 місяців, дитина не навчилась ще говорити і впевнено ходити, при цьому, перебуває на дієтичному харчуванні, у зв`язку з чим потребує особливого догляду.
Ураховуючи вищевикладене, просила суд визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з її нею,  ОСОБА_2 .
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 30 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Встановлено графік зустрічей батька ОСОБА_1  з малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,в присутності матері ОСОБА_2 , а саме: з понеділка по п`ятницю кожного тижня з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; ІІ та IV субота місяця з 12 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.
Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_2  за адресою АДРЕСА_2 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Не погодившись із таким судовим рішенням в частині визначення графіку побачень батька з донькою, адвокат Басараб Н.В. в інтересах ОСОБА_1  подалаапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині, та ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог  в повному обсязі.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що  наявність конфлікту між батьками у вихованні доньки , а також наявність перешкод з боку ОСОБА_2 у спілкуванні батька з донькою, свідчить про те, що доцільним є проведення побачень доньки з батьком без присутності матері та бабусі з боку матері, тим більше, що судом визначено побачення лише 2 години протягом 5 днів на тиждень та  2 години двічі на місяць у суботу, оскільки особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та спричиняти на неї негативний вплив. Побачення з донькою без обмеження місць для прогулянок та без присутності ОСОБА_2 та її матері є принциповим задля виконання рішення суду і досягнення рівності прав батька та матері у вихованні дитини. Не вирішення судом першої інстанції питання щодо участі батька у побаченнях з донькою у день її народження  хоча б протягом 3 годин є, на думку скаржника, підставою для  ухвалення у цій частині вимог нового судового рішення. При цьому, звернула увагу на те, що ані орган опіки та піклування, ані відповідачка у справі не надали суду доказів на підтвердження висновку про те, що участь батька у спілкуванні з дитиною можлива лише за присутності матері, а також про те, що між батьком та донькою існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні. 
Апеляційна скарга адвоката Саргсян Е.С. в інтересах  ОСОБА_2 обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції в частині встановлення графіку побачень ухвалене на основі висновків Святошинської РДА, які складались коли дитині виповнився 1 рік і 4 місяці, у дитини був інший розпорядок дня, ніж на момент ухвалення рішення. Окрім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що  дитина перебуває на дієтичному харчуванні, у зв`язку з чим потребує особливого догляду. Також вказувала, що ОСОБА_1 є досить імпульсивною людиною та неодноразового виступав ініціатором конфліктів, окрім того, після розлучення почав вчиняти дії, спрямовані на приховування спільного майна та унеможливлення його поділу,  про що свідчать подані ним позови до суду. При цьому, не зважаючи на ухвалені судами рішення, відповідач вчиняє протиправні дії щодо відчуження майна, у зв`язку  з чим ОСОБА_2 була вимушена звернутись до правоохоронних органів з відповідною заявою. Скаржник вважає, що для забезпечення фактору стабільності, який надає дитині можливість нормально розвиватись, ураховуючи вік дитини, її режим дня, стан здоров`я, необхідність забезпечення психологічно комфортних умов для дитини  та звичайного ритму життя, зустрічі батька з дитиною повинні відбуватись з понеділка по п`ятниця раз  на тиждень з 17 години до 19 години: 2 та 4 субота місяця з 12 до 14 години, при цьому, надавати право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за взаємною згодою батьків. 
Ухвалами Київського апеляційного суду від 11 червня 2021 року, 12 липня 2021 та 02 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Саргсян Е.С. в інтересах  ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної скарги адвоката Басараб Н.В. в інтересах ОСОБА_1 та зазначала, що вимоги позивача щодо його зустрічей з донькою без присутності матері ідуть у розріз із приписами 6 Декларації прав дитини,  а також суперечать інтересами дитини,  ураховуючи її малий вік, особливості стану здоров`я та необхідність спеціального харчування, при цьому, позивачем не надано жодних доказів на спростування висновку суду першої інстанції про те, що зустрічі батька з дитиною повинні відбуватись у присутності її матері. Також вказувала, що вимоги ОСОБА_1 про визначення особистих побачень з донькою  у день її народження суперечать інтересам дитини, а  їх задоволення створюватиме незручності як дитині, так і матері у плануванні та проведенні святкових заходів. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Басараб Н.В. підтримали подану ними апеляційну скаргу  з підстав, викладених у ній, та просили її задовольнити. Проти апеляційної скарги адвоката Саргсян Е.С. в інтересах  ОСОБА_2 заперечували.
ОСОБА_2 та  її адвокат Данильчук О.О. заперечували проти апеляційної скарги адвоката Басараб Н.В.  в інтересах ОСОБА_1 ,  підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Представник Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у клопотанні від 16.08.2021 року просив справу слухати за відсутності представника служби, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності. 
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вирішення позовних вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей, а тому в  іншій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 23.10.2018 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_2  народилась спільна дитина - ОСОБА_4 (а.с. 10).
  ОСОБА_1 працює лікарем-стоматологом-хірургом (а.с. 11, 13), до кримінальної відповідальності не притягувався, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває (а.с. 46-48).
Згідно висновку Святошинської районної в місті Києві державній адміністрації про встановлений графік зустрічей батька ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рекомендовано встановити наступний графік, а саме: з понеділка по п`ятницю з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; ІІ та IV субота з 12 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. (а.с.77-79).
ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , яка їй належить на праві приватної власності (а.с. 124, 130-131).
ОСОБА_2 працює на посаді доценту б/ст. в Національному медичному університеті (а.с. 129), до кримінальної відповідальності не притягувалась, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває (а.с. 125, 126, 128).
Задовольняючи первісний позов частково, суд першої інстанції виходив із рекомендацій, які зазначені у висновках Святошинської районної в місті Києві державній адміністрації про встановлений графік зустрічей батька ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та висновку Святошинської районної в місті Києві державній адміністрації про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому встановив графік зустрічей батька з малолітньою донькоюв присутності матері ОСОБА_2 з понеділка по п`ятницю кожного тижня з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; ІІ та IV субота місяця з 12 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв.
Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в контексті доводів та вимог апеляційних скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитинине впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами
Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини   є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).
Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.
Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня               2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.
У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
 Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх.
Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях(ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Встановивши, що між сторонами склались стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з донькою, відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, яка проживає з матір`ю, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доцільність спілкування батька з дитиною.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції керувався рекомендаціями, які зазначені у висновку Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлений графік зустрічей батька ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Однак, встановлюючи порядок побачень батька з донькою у присутності матері, суд першої інстанції  не навів мотивів ухвалення такого рішення та не звернув уваги на те, що висновок Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлений графік зустрічей батька ОСОБА_1 не містить пропозиції проведення таких зустрічей у присутності матері дитини ОСОБА_2 .
Поза увагою суду першої інстанції залишилось і те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що дитина втратила зв`язок з батьком, або що батько негативно впливає на дитину та її розвиток у цілому, має психічні розлади, зловживає спиртними напоями тощо.
Напроти, у  висновку Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1 характеризується як особа здатна виконувати обов`язки по догляду за дитиною, за його адресою проживання створені належні умови для перебування та відпочинку. Відповідно до характеристики, наданої ПП «Доктор зуб», в якому ОСОБА_1 працює лікарем, останній за час роботи зарекомендував себе як висококваліфікований та дисциплінований працівник. ОСОБА_1 є фізично та психічно здоровим. Також у висновку зазначено, що ОСОБА_2 не проти зустрічей батька з донькою,  але такі зустрічі повинні відбуватись за місцем проживання дитини з  урахуванням розпорядку дня дитини та особливостей її харчування. Будь-яких зауважень щодо присутності матері під час зустрічей батька з дитиною у висновку не наведено.
Під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 підтвердила той факт, що після розлучення між нею та відповідачем  склалися важкі та напружені стосунки, під час їх зустрічей виникають сварки. В той же час, вона не заперечує проти зустрічей батька з донькою, однак, такі зустрічі, на її думку,  повинні проводитись з урахуванням графіку дитини, який суттєво  змінився з часу розгляду справи судом першої інстанції.
Обставина щодо наявності між колишнім подружжям конфлікту не заперечувалась і відповідачем. При цьому, відповідач зазначив, що, не зважаючи на розірвання шлюбних відносин з ОСОБА_2 , він ніколи не відмовлявся і не відмовляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, напроти, бажає приймати активну участь у її вихованні та відвідуванні, однак, зі сторони ОСОБА_2 почалися створюватися штучні перешкоди для його нормального спілкування із донькою.
Зважаючи на наведені обставини та надані учасниками справи пояснення, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення іншого графіку зустрічей.
Вирішуючи питання про встановлення способу участі у виховання для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, як регулярні особисті спілкування, та необхідності визначення особистого спілкування одного з батьків з дитиною (дітьми) у присутності іншого з батьків, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи.
При вирішенні питання щодо встановлення графіку зустрічей, колегія суддів, окрім наведеного вище, відмічає те, що встановлений судом та підтриманий ОСОБА_1 в апеляційній скарзі  спосіб його участі у вихованні дитини є обтяжливим як для дитини, так і для обох батьків, які працюють, оскільки дні зустрічей припадають на будні робочі дні з понеділка по п`ятницю. Таким чином, щоденні зустрічі батька з дитиною у вечірню пору доби (після робочого дня) призведе до порушення права матері на спілкування з дитиною та обмежить її у часі на таке спілкування. 
Також колегія суддів не може погодитись із запропонованим ОСОБА_2 графіком зустрічей батька з донькою (один день на тиждень), оскільки такий призведе до порушення принципу рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні та порушення права ОСОБА_1 на спілкування та виховання дитини на рівних правах  з її матір`ю. Посилання скаржниці на існування конфлікту з ОСОБА_1 стосовно поділу майна не можуть бути підставою для задоволення її вимог, оскільки не відносяться до розгляду справи щодо участі батька у вихованні дитини.
Ураховуючи інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини на час вирішення цього питання, режим її розпорядку дня, стан здоров`я, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, незаперечне право батька на спілкування з донькою, його активне та стабільне бажання брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею, наявність конфлікту між батьками та неможливість самостійно дійти згоди у вихованні дитини, відсутність обставин, які б могли бути підставою для обмеження права батька на спілкування з дитиною,  та те, що особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей, спричиняти на них негативний вплив, колегія суддів доходить висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей шляхом встановлення ОСОБА_1 систематичних побачень з донькою без присутності матері ОСОБА_2 кожного першого та третього вівторка місяця з 17 до 19 години, кожного другого та четвертого четверга місяця з 17 до 19 години, кожної другої та четвертої суботи місяця з 12 до 14 години, та зобов`язати ОСОБА_2 передавати ОСОБА_1 доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у визначені для зустрічі дні.
Також слід зазначити, що суд першої інстанції, частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , не навів жодного мотиву відмови у задоволенні вимог щодо участі батька у побаченнях з донькою у день її народження.
Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 просив суд встановити графік зустрічей в день народження доньки з 15 до 18 години без обмеження місць для прогулянок без присутності ОСОБА_2 ..
Однак, колегія суддів вважає, що такий графік зустрічей у день народження дитини створюватиме незручності як для дитини, так і для матері у плануванні та проведенні святкових заходів, а тому вважає, що доцільним буде встановлення графіку зустрічей батька з донькою щорічно в день народження дитини за місцем святкування події.
На думку колегії суддів, найкращим інтересам дітей відповідає убезпечення їх від спостереження за конфліктами між батьками, а томусаме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини.
Доводи ОСОБА_2 щодо надання батькам права на зміну порядку та часу спілкування з дитиною за взаємною згодою, колегія суддів відхиляє, оскільки такі вимоги нівелюють саму суть звернення батьків, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини,до суду. 
Окрім того, з урахуванням вікових змін дітей, їхнього розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дітей, що буде відповідати інтересам дитини.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Суд першої інстанції ухвалив рішення неповно з`ясувавши обставин, що мають значення для справи,  без належного дослідження поданих сторонами доказів, та без додержання норм матеріального права, у зв`язку з наведеним, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 березня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей підлягає зміні з урахуванням висновків, сформульованих у цій постанові.
 
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційні скарги адвоката Басараб Наталії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 та адвоката Саргсян Елени Славіківни в інтересах  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 березня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей змінити, визначивши ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення систематичних побачень: 
кожного першого та третього вівторка місяця з 17 до 19 години, без присутності матері ОСОБА_2 ,
кожного другого та четвертого четверга місяця з 17 до 19 години, без присутності матері ОСОБА_2 ,
кожної другої та четвертої суботи місяця з 12 до 14 години, без присутності матері ОСОБА_2 , 
щорічно в день народження дитини за місцем святкування події.
Зобов`язати ОСОБА_2 передавати ОСОБА_1 доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у визначені для зустрічі дні.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.   
 
Повне судове рішення складено 20 серпня 2021 року.

Головуючий                                                                                             Т.О. Невідома

Судді                                                                                                         А.А. Пікуль

                                                                                                                   І.В. Іванова