ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 липня 2021 року           справа №200/10802/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 р. у справі №200/10802/20-а (головуючий І інстанції Бабаш Г.П., повний текст рішення складено 15.02.2021 року в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас" до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 10.08.2020 року №Ю-138281-53, -

                                                       УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас" (далі – позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі – відповідач), в якому просило скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-138281-53 від 10.08.2020 року (а.с. 1-2).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 63-65).
Позивач, з вказаним рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції не надано жодної правової оцінки задвоєнню суми стягнення, відображених у вимогах відповідача. Судом першої інстанції не враховано висновки судового рішення по першій вимозі № Ю-138281-53 від 09.06.2020 на суму 24117,05 грн. (рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі №200/8363/20-а), яким зазначено, що якщо позивач не згоден з іншою податковою вимогою (тобто із спірною вимогою №Ю-13828-53 від 09.07.2020), то він має право оскаржити її в судовому порядку (а.с. 69-70).
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. 
Відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є платником єдиного внеску та перебуває на обліку у відповідача.
Відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відповідачем була винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) №  Ю-138281-53 від  10.08.2020 р. згідно якої позивач зобов`язаний сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску станом на 31 липня 2020р. в розмірі 27521,77 грн..
15.09.2020 року позивач подав скаргу на спірну вимогу до Державної податкової служби України.
Рішенням Державної податкової служби України від 06.10.2020 року 329523/6/99-00-06-03-01-06 вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю-138281-53 від 10.08.2020 року залишена без змін, а скарга підприємства без задоволення.
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI). 
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI).
Відповідно до частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за встановленою формою, виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.
Статтею 9 Закону № 2464-VI визначено:
- сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (частина п`ята);
- єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (частина сьома);
- платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (частина восьма);
- єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята).
Згідно з частиною першою статті 25 Закону № 2464-VI рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
З вищевикладеного слідує, що за загальними правилами податковий орган, у разі наявності недоїмки у платника єдиного внеску, надсилає такому платнику вимогу про сплату боргу.
Статтею 25 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. 
Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. 
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.
Вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.
Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року №469), зареєстр. в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за №508/26953, затверджено ІНСТРУКЦІЯ про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Інструкція №449).
Пунктом 3 розділу VI Інструкції №449 встановлено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), зокрема, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.
Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, спірна вимога була сформована відповідачем на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, згідно якої за позивачем обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску станом на 31 липня 2020р. в розмірі 27521,77 грн..
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) прийнята відповідачем у межах та у спосіб, що передбачений законом, а тому правомірно відмовлено у задоволенні позову.
 Доводи апеляційної скарги щодо задвоєння суми стягнення, відображених у вимогах відповідача, що спричинить подвійне стягнення сум недоїмки виконавчою службою, колегією суддів не прийнято до уваги виходячи з наступного.
 Згідно абз.4 пункту 4 Розділу VI Інструкції №449 при формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера "У" (узгоджена вимога).
 В третій частині літера "У" (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання: платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження; вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.
За приписами пункту 7 Інструкції №449 якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).
Отже, виходячи з приписів наведеної норми, до органів державної виконавчої служби надсилається вимога з літерою "У" тільки на суму зростання боргу (недоїмки).
У межах цієї справи позивачем оскаржується вимога з літерою "Ю".
Посилання позивача на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.11.2020 року по справі №200/8363/20-а колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-138281-53 від 09.06.2020 року. При цьому, наведеним судовим  рішення не були встановлені обставини, які у відповідності до вимог ст.78 КАС України звільняються від доказування в межах цієї справи.
Відповідно до статті 308 КАС України, яка визначає межі перегляду апеляційним судом, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Отже, апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати спір з тих підстав, які не були заявлені позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції. 
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28 травня 2020 року у справі №280/2897/19.
Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем не були зазначені такі підстави позову, як невідображення в інтегрованій картці інформації щодо сплати позивачем сум єдиного внеску на користь ТОВ «Мегапром».
З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції, із врахуванням приписів статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні повноваження розглядати та надавати оцінку новим підставам для задоволення позову зазначеним в апеляційній скарзі, оскільки такі підстави не були заявлені позивачем в суді першої інстанції.
Окрім того, наведені позивачем обставини не призведуть до зменшення суми недоїмки, яка визначена у спірній вимозі.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.
Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                 ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 р. у справі № 200/10802/20-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 р. у справі № 200/10802/20-а - залишити без змін.
Постанова у повному обсязі складена 06 липня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 06 липня 2020 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                                  Т.Г. Гаврищук 

Судді:                                                                                                      А.А. Блохін

                                                                                                                  І.В. Сіваченко