П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/954/20 
                                                               Головуючий у 1-й інстанції:   Нагірняк Микола Федорович  
                             Суддя-доповідач:  Моніч Б.С. 
08 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Моніча Б.С. 
суддів:  Капустинського М.М.  Шидловського В.Б. 
за участю:
секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-лейтенанта Сирського Олександра Станіславовича, Тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , третя особа: Командування Сухопутних військ Збройних сил України про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на службі, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог, зазначив, що проходив військову службу на посаді військового комісара Лугинського районного військового комісаріату Житомирської області оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що перебуває у розпорядженні командувача Сухопутних військ Збройних Сил України. 
Згідно наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 08 листопада 2019 року №472 позивач був звільнений з військової служби у запас у зв`язку із позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку. З 10 грудня 2019 року був виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дане звільнення позивач вважає протиправним, так як не було враховано незавершене досудове розслідування у межах кримінального провадження №42019060360000144 за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України. 
Позивач вважає, що при проведенні службових розслідувань були порушені його права, адже позивача не було в установленому порядку ознайомлено із матеріали службового розслідування, оскаржувані накази щодо його звільнення із посади прийнято без врахування усіх обставин та з порушенням вимог чинного законодавства, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 від 17 грудня 2020 року та позовну заяву від 16 січня 2021 року в частині збільшення позовних вимог залишено без розгляду.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Як встановлено із матеріалів справи, позивач у лютому 2020 року звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просив:
- визнати наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) генерал-лейтенанта ОСОБА_3 № 413 від 04 жовтня 2019 року про увільнення від займаної посади незаконним та скасувати його;
- визнати наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) генерал- ОСОБА_4 від 08 листопада 2019 року № 472 про звільнення з військової служби у запас та виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України незаконним та скасувати його;
- визнати наказ ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) О. Рець від 10.12.2019 р. № 260 незаконним та скасувати його;
- поновити на службі у Збройних Силах України, на посаді військового комісара Лугинського районного військового комісаріату Житомирської області оперативного командування "Північ", з дня звільнення - 04 жовтня 2019 року.
Згодом, 17 грудня 2020 року представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог з вимогами до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-лейтенанта ОСОБА_5 , Тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , Начальника Генерального штабу Головнокомандувач Збройних Сил України генерал-лейтенант Руслан Хомчак:
- визнати наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30 серпня 2019 року № 329 про притягнення до дисциплінарної відповідальності військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_1 , незаконним та скасувати його;
- визнати наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04 вересня 2019 року № 343 про результати службового розслідування незаконним та скасувати його;
- визнати наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) генерал-лейтенанта ОСОБА_3 № 413 від 04 жовтня 2019 року про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади незаконним та скасувати його;
- визнати наказ начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України №383 від 04 жовтня 2019 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 незаконним та скасувати його;
- визнати наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) генерал-лейтенанта ОСОБА_6 від 08 листопада 2019 року № 472 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас та виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України незаконним та скасувати його;
- визнати наказ ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) О. Рець від 10 грудня 2019 року № 260 незаконним та скасувати його;
- поновити ОСОБА_1 на службі у Збройних Силах України, на посаді військового комісара Лугинського районного військового комісаріату Житомирської області оперативного командування "Північ", з дня звільнення - 04 жовтня 2019 року.
Одночасно представник позивача подав клопотання про поновлення строків для звернення з позовом в частині визнання протиправними та скасування наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України № 383 від 04 жовтня 2019 року, наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30 серпня 2019 року № 329 та від 04 вересня 2019 року № 343. Окрім того, подав заяву про залучення співвідповідача - начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України ОСОБА_7 .
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року залишено позовну заяву (уточнену) від 17 грудня 2020 року без руху та надано строк для усунення недоліків уточненої позовної заяви в частині збільшення позовних вимог.
На виконання вимог ухвали суду 16 січня 2021 року до суду надійшли:
- позовна заява від 16 січня 2021 року;
- клопотання від 16 січня 2021 року про об`єднання в одне провадження декількох справ;
- заява від 16 січня 2021 року про поновлення строку на оскарження.
Однак, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року позовну заяву від 17 грудня 2020 року та позовну заяву від 16 січня 2021 року в частині збільшення позовних вимог залишено без розгляду по причині пропуску строків для звернення до суду.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява про збільшення позовних вимог подана лише 17 грудня 2020 року, що значно перевищує передбачений законом місячний строк.
При цьому, в клопотанні про поновлення строку для подання такого позову від 17 грудня 2020 року та в аналогічному клопотанні від 16 січня 2021 року не наведено жодних обґрунтувань того, які саме обставини перешкоджали та унеможливлювали позивачу звернутися з даним позовом (в частині щодо збільшення позовних вимог) в передбачений законом місячний строк.
Відтак суд першої інстанції дійшов висновку, що подана 17 грудня 2020 року позовна заява (в частині щодо збільшення позовних вимог) та аналогічна позовна заява від 16 січня 2021 року підлягає залишенню без розгляду. 

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач посилаючись на норми матеріального та процесуального права оскаржив її в апеляційному порядку з вимогою скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу представник позивача мотивує тим, що оскаржуване рішення, в тому числі і висновок, що позивач був ознайомлений з наказом, а також те, що в листопаді 2019 року відмовився від ознайомлення - прийняте всупереч нормам законів та ґрунтується на неналежних, недопустимих та недостовірних доказах.
Зокрема вказує, що саме ненадання на ознайомлення наказів стало причиною пропуску терміну їх оскарження.
Більше того, зауважує, що завчасно підготувати заяву про часткову зміну предмету позову з метою оскарження таких наказів не мав можливості, оскільки є юридично необізнаним, при цьому адвокат з початку жовтня перебував на самоізоляції та в подальшому на лікуванні у зв`язку із захворюванням на COVID-19, що унеможливило узгодження правової позиції між позивачем та адвокатом, та відповідно унеможливило підготовку процесуальних документів для оскарження наказів.
Відповідач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Визначені процесуальним законом строки, про які зазначено вище, це той орієнтовний період часу, протягом якого позивач мав би проявити інтерес стосовно свого позову, якщо він дійсно зацікавлений у тому, щоб провадження у справі було відкрито, а його спір вирішено. Строк звернення до суду для такої категорії спорів доволі стислий - один місяць, і якщо зважити на характер спірних правовідносин, встановлений строк з одного боку має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він справді зацікавлений у відновленні своїх порушених прав, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист, з іншого боку - є своєрідним бар`єром, який повинен запобігати зловживанню правами і сприяти правовій визначеності правовідносин, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби.
Відтак, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. 
Положеннями частини 3 статі 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Так, статтею 123 КАС України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому скористатись можливістю подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.
Відтак процесуальними нормами закріплено обов`язок суду встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення, або якщо наведені в такій заяві підстави визнаються судом неповажними, суд залишає таку позовну заяву без розгляду.
Як встановлено із матеріалів справи 29 серпня 2019 року о 12:20 ОСОБА_1 був затриманий в смт. Лугини.
30 серпня 2019 року о 12 годині 20 хвилині завершився розгляд обрання запобіжного заходу та визначено цілодобовий домашній арешт до 28 жовтня 2019 року 12 години 20 хвилин із забороною залишати місце проживання в Коростені та із забороною спілкуватись зі свідками. 
З наказами №327 від 29 серпня 2019 року та №328 від 29 серпня 2019 року про призначення службового розслідування відносно ОСОБА_1 за фактом відсутності на службі та за фактом передачі особової справи - позивач та його представник не були ознайомлені.
При цьому, складені акти про відмову від надання пояснень, але не має жодних відомостей про ознайомлення з наказами №327 та №328, або відомостей про відмову з ними ознайомитись.
Щодо акту від 04 листопада 2019 року про відмову від ознайомлення з наказом №383, то відомості зазначені в ньому не відповідають фактичним обставинам справи. В акті зазначено, що він складався в м. Коростень., однак за місцем відбуття ОСОБА_1 домашнього арешту, який був продовжений до 30 листопада 2019 року (часові межі досудового слідства) ухвалою Корольовського районного суду від 25 жовтня 2019 року, жодна особа яка зазначена в акті відмови - не прибувала. Крім того акт виконано шляхом друкування на комп`ютерній та оргтехніці, що свідчить про виготовлення акту в службовому приміщенні когось з осіб зазначених в акті. Також не надано жодного доказу виклику ОСОБА_1 до службового приміщення для ознайомлення і складання акту, також не надано жодного доказу про направлення наказу для відома поштою.
30 серпня 2019 року наказом №329 за підписом військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_4 на позивача було накладено стягнення "попередження про неповну службову відповідність".
З даним наказом ОСОБА_1 ознайомлено не було, актів про відмову у присутності позивача не складалося.
Після усунення недоліків позовної заяви, суд ухвалою від 04 березня 2020 року призначив підготовче засідання у справі на 27 березня 2020 року та зобов`язав відповідачів надати докази ознайомлення позивача з наказами, однак таких відомостей в цілому надано не було.
Як стверджує відповідач, що з наказом № 329 та з актом проведення службового розслідування позивач був ознайомлений 01.10.2019 року у м. Житомирі.
Дане твердження не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_8 01.10.2019 року перебував в Корольовському районному суді м. Житомир на розгляді клопотання про відібрання зразків голосу, однак він не спілкувався з жодною сторонньою особою.
Як вказує ОСОБА_9 , він особисто як його адвокат здійснював довезення Сазонова з м. Коростень до Корольовського суду та супроводжував його до зали судових засідань, та по завершенню розгляду доставив ОСОБА_1 до місця його проживання в м. Коростень.
27 березня 2020 року підготовче судове засідання не відбулося через неявку представника та відповідне клопотання. В подальшому судові засідання відкладались за різних причин.
27 липня 2020 року в підготовчому засіданні представником позивача було заявлено клопотання про витребування документів, зокрема наказу №383 від 04.10.2019. Проте, як дане клопотання було заявлене усно, тож головуючий оголосив перерву для підготовки клопотання письмово. 
03 серпня 2020 року клопотання представника позивача було задоволено та витребувано докази, зокрема наказ № 383 від 04.10.2019. 
Однак, витребувані документи відповідачами надані не були, у зв`язку із чим суд повторно витребував та оголосив перерву для їх подачі до 30 вересня 2020 року. 
Вказує, що лише 02 жовтня 2020 року на електронну адресу представника позивача надійшли сканкопії витребуваних матеріалів. Саме в них містився наказ № 329, а також інші накази які оскаржувались в уточненій позовній заяві.
При цьому, 10 жовтня 2020 року стан самопочуття адвоката позивача різко погіршився. Однак, лікарняний лист останній не оформлював, так як він є самозайнятою особою.
Після діагностування на COVID-19 з 26 жовтня 2020 року відносно адвоката було відкрито лікарняний лист та призначено лікування.
Як вказав представник позивача, 14 листопада 2020 року лікарняний лист було закрито, оскільки продовження лікарняного було можливе лише після огляду МСЕК, то ж з 14 листопада 2020 року він продовжив лікування від COVID-19 та ускладнення, яке виразилось в захворюванні серцево-судинної системи (постійний підвищений артеріальний тиск). 
До роботи представник позивача приступив фактично лише 14 грудня 2020 року.
17 грудня 2020 року представником позивача було подано уточнену позовну заяву разом із заявою про поновлення строків для звернення з позовом в частині визнання протиправними та скасування наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України № 383 від 04.10.2019 року, наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.08.2019р. № 329 та від 04.09.2019 р. № 343.
ОСОБА_1 вказав, що підготувати заяву про часткову зміну предмету позову з метою оскарження наказів та направити їх сторонам не мав можливості, оскільки є юридично необізнаним, а підготовку процесуальних документів довіряв лише своєму адвокату та не хотів передоручати розгляд даної справи іншій особі, тому що саме ОСОБА_9 тривалий час займається розглядом цієї справи та був обізнаним у всіх обставинах.
Проте, адвокат позивача з початку жовтня та до кінця листопада перебував на лікуванні у зв`язку із хворобою на COVID-19 та в подальшому перебував на лікуванні та на самоізоляції, що унеможливлювало узгодження правової позиції між позивачем та його представником та відповідно унеможливило підготовку та подачу процесуальних документів для оскарження до суду.
Однак, суд першої інстанції не взявши до уваги та не дослідивши вищезгадані обставини справи залишив дану позовну заяву без розгляду, що свідчить про передчасність та поспішність зроблених висновків.
Також поза увагою суду залишилось те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12 березня 2020 року по 03 квітня 2020 року на всій території України встановлено карантин. 
У подальшому строк дії карантину продовжувався відповідними Постановами Кабінету Міністрів України.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України доповнено пунктом 3 за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки для усунення недоліків апеляційної скарги продовжуються на строк дії такого карантину.
Разом із тим, 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18 червня 2020 року №731-IX, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу та Кодексу адміністративного судочинства України (далі - Закон № 731-IX).
Указаним Законом законодавець по-іншому врегулював питання процесуальних строків під час дії карантину, які були продовжено на строк дії карантину Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Так, Законом №731-IX пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., N 48, ст. 436) викладено в такій редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Окрім того, суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити таке.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у статті 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Як визначено у статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
В рішенні у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має Існувати пропорційне співвідношення (рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).
Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, колегія суддів приходить до висновку, що залишення без розгляду позовної заяви від 17 грудня 2020 року та від 16 січня 2021 року в частині збільшення позовних вимог унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.
Відтак, враховуючи те, що суд першої інстанції постановив ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, що призвело до неповного з`ясування судом обставин, то судова колегія вважає, що ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року не можна вважати законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим вона підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Під час розгляду клопотання позивача суду слід ретельно дослідити усі наведені вище обставини та надати їм належну правову оцінку. 
Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач подаючи позовну заяву до суду 07 лютого 2020 року звертався до відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В подальшому, звертаючись 17 грудня 2020 року з заявою про часткову зміну предмету позову представником позивача визначено відповідачами - Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-лейтенанта Сирського Олександра Станіславовича, Тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , третя особа: Командування Сухопутних військ Збройних сил України. 
Водночас заявивши заяву про залучення співвідповідача - начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України ОСОБА_7 .
При цьому, суд першої інстанції залишивши адміністративний позов без розгляду в частині заявлених 17 грудня 2020 року вимог, здійснював в подальшому розгляд справи по суті за участі сторін, які були зазначені саме в заяві про часткову зміну позову, а також за участі сторони, яку представник позивача клопотав залучити у якості співвідповідача, однак таку особу до розгляду справи залучено не було та вказане клопотання взагалі розглянуто не було.
Не вирішено судом і питання заміни відповідача Житомирського обласного військового комісаріату на його правонаступника.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав залишення позовної заяви без розгляду, тому ухвала про залишення позовної заяви без розгляду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно частини 1 статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-лейтенанта Сирського Олександра Станіславовича, Тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , третя особа: Командування Сухопутних військ Збройних сил України про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на службі скасувати.
Справу в цій частині направити до Житомирського окружного адміністративного суду  для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 19 липня 2021 року.

Головуючий	 	 	Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Шидловський В.Б.