ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року	Львів	Справа № 380/2463/20 пров. № А/857/9710/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                    Онишкевича Т.В., 
суддів                                                                       Хобор Р.Б., Шинкар Т.І., 
з участю секретаря судових засідань                                Смолинця А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року з питань визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі за його позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

суддя(і) у І інстанції                                                            Братичак У.В., 
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Львів,
дата складення повного тексту рішення                               16 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій просив:
- визнати такою, що не відповідає статтям 43, 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», рішенню Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі № 380/2463/20 довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій від 18 лютого 2021 року № 22/6-1100 на прізвище ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України на підставі статей 43, 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі № 380/2463/20 підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій станом на 01 грудня 2019 року на прізвище ОСОБА_1 ;
- встановити судом строк виконання судового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі № 380/2463/20.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року у справі № 380/2463/20 заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення. 
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що на виконання рішення суду від 29 вересня 2020 року у справі № 380/2463/20 Міністерством внутрішніх справ України видано довідку від 18 лютого 2021 року № 22/-1100 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 грудня 2019 року з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а тому суд дійшов висновку про відсутність обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень Міністерства внутрішніх справ України та порушення ним прав, свобод, інтересів позивача.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене судове рішення скасувати та прийняти нове про задоволення його вимог у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції в резолютивній частині свого рішення від 29 вересня 2020 року зроблено помилку, однак така не впливає на правильне виконання цього рішення. На думку скаржника, суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою від 16 квітня 2021 року позбавив його права на перерахунок пенсії.
ОСОБА_1 у ході апеляційного розгляду підтримав подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити його заяву, подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.  
Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у судовому засіданні апеляційного суду заперечила обґрунтованість апеляційних вимог ОСОБА_1 та просила залишити його апеляційну скаргу без задоволення.
Представник Міністерства внутрішніх справ України, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.
Як встановлено судом, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі № 380/2463/20, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року, позов ОСОБА_1 було задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови позивачу у виготовленні нової довідки про грошове забезпечення. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 01 грудня 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням його основних та додаткових видів грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років, надбавка до грошового утримання, надбавка за особливі умови, надбавка за службу у спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю, премія.
Ухвалою від 12 жовтня 2020 року виправлено описку в абзаці третьому резолютивної частини рішення від 29 вересня 2020 року у справі № 380/2463/20 і викладено абзац третій в такій редакції: «Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 01.12.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням його основних та додаткових видів грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років, надбавка за таємність, надбавка до грошового утримання, надбавка за особливі умови, надбавка за службу у спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю, премія».
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частин 2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Приписами статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
Відповідно до частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Як слідує з резолютивної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року, відповідача зобов`язано виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 01 грудня 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням його основних та додаткових видів грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років, надбавка за таємність, надбавка до грошового утримання, надбавка за особливі умови, надбавка за службу у спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю, премія.
На виконання рішення суду від 29 вересня 2020 року у справі № 380/2463/20 Міністерством внутрішніх справ України видано довідку від 18 лютого 2021 року № 22/-1100 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 грудня 2019 року з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
При цьому, апеляційний суд зазначає, що із змісту заяви ОСОБА_1 та долучених до неї доказів не вбачається за можливе встановити факт невиконання Міністерством внутрішніх справ України рішення суду від 29 вересня 2020 року у справі № 380/2463/20.
Беручи до уваги те, що відповідно до наявних доказів судове рішення від 29 вересня 2020 року у адміністративній справі № 380/2463/20 виконано відповідно до його резолютивної частини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов правильного висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без задоволення.
Доводи апеляційної скарги фактично обґрунтовані тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення від 29 вересня 2020 року допущено описку, оскільки помилково зазначено про врахування положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи дане процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 313, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року у справі № 380/2463/20 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Постанова у повному обсязі складена 02 липня 2021 року.