ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 2а-5017/2006                                                                       Суддя першої інстанції: Осаулова Н.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 вересня 2021 року                                                                                           м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді                     - Пилипенко О.Є.  
          суддів                                        - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,  
          при секретарі                               - Ткаченко В.В., 
          за участю: 
          представника позивача:           - Орещенко Л.А., 
          представника відповідача:           - Шматова О.В.,  
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , яка подана  в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про судовий контроль за виконанням рішення суду у справі № 2а-5017/2006 від 07.12.2006 року за позовом ОСОБА_5 та інших до Київського міського військового комісаріату на неправомірні дії посадових осіб щодо перерахування пенсії, в порядку ст. 382 КАС України,
В С Т А Н О В И В :

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2006 року у справі № 2а-5017/2006, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та інших позивачів до Київського міського військового комісаріату, позовні вимоги було задоволено.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2010 року, було замінено боржника – Київський міський військовий комісаріат на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
16 лютого 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду, Вх.№ 2071/21 до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , яка подана  в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про судовий контроль за виконанням рішення суду у справі № 2а-5017/2006 від 07.12.2006 року.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 , яка подана в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про судовий контроль за виконанням рішення суду в порядку ст. 382 КАС України – задоволено частково:
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подати у місячний строк з дати отримання даної ухвали звіт про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2006 року у справі № 2а-5017/2006, в частині здійснення перерахунку та щомісячної виплати пенсій ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; 
          - у задоволенні іншої частини заяви - відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2021 року та відмовити у задоволенні заяви про встановлення судового контролю.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не повно досліджено обставини, що мають значення для справи, не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. 
20 вересня 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 36503, від представника позивачів ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої позивачі повністю заперечують проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважають її необґрунтованою, представник позивачів наголошує, що після постановлення оскаржуваної ухвали про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, відповідачем було направлено звіт про виконання рішення суду, яким підтверджується та обставина, що нарахування позивачам пенсії у розмірі, передбаченому резолютивною частиною рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області розпочалося лише 01.08.2021 року, тобто тільки після отримання ухвали суду про надання звіту. 
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про задоволення заяви про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України м. Києві було частково виконано постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2006 року у справі № 2а-5017/2006, проте в подальшому відповідач перестав виконувати рішення суду, у зв`язку з чим є всі законні та правові підстави щоб зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подати у місячний строк з дати отримання даної ухвали звіт про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2006 року у справі № 2а-5017/2006.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.
Так, як вбачається із матеріалів справи, постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_6 та інших (в тому числі і ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) до Київського міського військового комісаріату на неправомірні дії посадових осіб щодо перерахування пенсії з урахуванням підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців задоволено в повному обсязі. Дана постанова набрала законної сили та пред`явлена позивачами до виконання.
22 січня 2010 року Фастівським міськрайонним судом Київської області постановлено ухвалу якою було роз`ясненої рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2006 року по справі № 2а-5017/06 щодо обов`язку перерахувати та провести виплату ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та іншим.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2010 року за заявами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було замінено у виконавчому провадженні боржника Київський міський військовий комісаріат на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Як вбачається із відповіді першого заступника начальника Головного управління ПФУ в м. Києві наданої ОСОБА_2 , останній перебуває на обліку в ГУ та отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян». Окрім того, в даній відповіді зазначено, що відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2005 року по справі № 2а-5017/2006 ОСОБА_2 проводиться виплата підвищення до пенсії, як інваліду 2 групи, у розмірі 350% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого згідно ЗУ «Про Державний бюджет України».
Між тим, ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2019 року, було роз`яснено постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області за № 2а-5017/2006 від 07 грудня 2006 року, а саме – перерахунок та виплата підвищення до пенсії ОСОБА_2 , як інваліду війни ІІ групи, у розмірі 350 відсотків мінімальної пенсії за віком, повинні проводитись з урахуванням зміни прожиткового мінімуму, встановленого відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» на відповідний рік.
У період з лютого 2017 року по серпень 2017 року, ОСОБА_2 було нараховано пенсію у розмірі 47577,90 грн., що підтверджено Довідкою ГУПФ України в місті Києві № 14/6892 від 03 серпня 2017 року.
Як вбачається з відповіді ГУПФ України в місті Києві № 2600-0202-8/1576 від 05 січня 2021 року, ГУПФ України в місті Києві на виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2006 року у справі № 2а-5017/2006, ОСОБА_2 було проведено нарахування коштів за період з 06 грудня 2005 року по 30 листопада 2014 року в сумі 109639,33 грн., зазначену суму було включено до довідки про здійснення нарахування на виконання рішення суду від 19 березня 2015 року № 110.
Окрім того, із відповідей ГУПФ України в місті Києві № 2600-0202-8/53307 від 29 березня 2021 року та № 2600-0202-8/53319 від 29 березня 2021 року, вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебувають на обліку в Управлінні і отримують пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Згідно зобов`язань, визначених постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2006 року у справі № 2а-5649/2006 щодо проведення перерахунку та виплати до призначеної пенсії підвищення як інваліду війни ІІІ групи, виходячи з 200% мінімальної пенсії за віком, ГУ ПФУ у м. Києві Стаховському О.О. було здійснено нарахування коштів за період з 01 липня 2004 року по 31 липня 2017 року в сумі 189338,99 грн., а ОСОБА_4 було здійснено нарахування коштів за період з 01 листопада 1996 року по 31 грудня 2014 року в сумі 127889,35 грн..
Окрім того, у вищевказаних відповідях зазначено, що постанова Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2006 року у справі № 2а-5017/2006, підлягає виконанню до набрання чинності відповідних змін у Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту».
Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частиною 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Тобто, аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).
Більш того, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. 
Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.
Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України).
Відповідно до ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. 
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Отже, судові рішення виконуються безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. 
З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України, зокрема, зазначених вище.
Колегія суддів звертає увагу на те, в процесі виконання судового рішення у справі 2а-5017/2006 заборгованість із виплати пенсії було нараховано, втім виплата коштів повинна бути здійснена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року № 440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою», що свідчить про неповне виконання рішення суду, адже резолютивною частиною постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2006 року було передбачено зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити підвищення до пенсії, чого вчасно відповідачем зроблено не було.
Крім того, представником позивача наголошується, що Казначейством було виконано рішення суду в частині заборгованості, яка утворилася в зв`язку з тим, що відповідач безпідставно не нараховував позивачам пенсію у передбаченому резолютивною частиною рішення розмірі та здійснило виплату різниці недоплати в межах розрахованих відповідачем сум, втім ця обставина не звільняла відповідача від подальшого виконання рішення суду та здійснення щомісячних виплат в розмірах, передбачених рішенням суду.  
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для встановлення судового контролю.
Доводи апелянта щодо того, що позивач звернувся із заявою про встановлення судового контролю лише у вересні 2019 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 287, 383 КАС України, колегія суддів вважає необґрунтованими, адже як зазначалось вище, статті 382 та 383 КАС України передбачають різні види судового контролю за виконанням рішення суду/, то ж і вимоги до відповідних заяв є різними. Так, стаття 382 КАС України, на відміну від 383 КАС України не містить вимог щодо строку подачі заяви про встановлення судового контролю, а відповідно до матеріалів справи, позивачі звернулись до суду саме в порядку ст. 382 КАС України.
Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві – залишити без задоволення, ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2021 року – без змін. 
Керуючись ст.ст. 150, 151, 241, 242, 287, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-  
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві – залишити без задоволення.
Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2021 року – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий  суддя                                                                      О.Є.Пилипенко 

Судді                                                                                            Я.Б.Глущенко  

                                                                                           Я.М.Собків    

Постанова складена в повному обсязі 28 вересня 2021 року.