ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/1509/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 29.03.2021 (суддя першої інстанції Стрельнікова Н.В.) в адміністративній справі №280/1509/19 за позовом   ОСОБА_1  до  Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя  про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якому позивач просила:
визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині припинення виплати пенсії позивачу; 
зобов`язати  відповідача виплатити заборгованість по пенсії позивачу за період з 31.01.2015 по 30.11.2018 та здійснити компенсацію втрати частини доходів ОСОБА_1 , з 31.01.2015 року по місяць виплати заборгованості, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням  строків їх виплати”.
Рішенням суду від 05.06.2019 позов задоволено частково, зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя виплатити заборгованість по пенсії ОСОБА_1 за період з 31.05.2015 по 30.11.2018 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 з 31 січня 2015 року по місяць виплати заборгованості, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати”; допущено до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць, у тому числі присуджено на користь позивача судовий збір.
18.03.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла заява позивача, у якій заявник просила визнати протиправними рішення, дії, бездіяльність, вчинені суб`єктом владних повноважень - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області у виконавчому провадженні №62683131, що здійснюється Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), державним виконавцем цього відділу, на виконання рішення від 05.06.2019 Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/1509/19, що набрало законної сили 13.08.2019;
В обґрунтування заяви  посилалась на те, що рішення суду у справі №280/1509/19, яке набрало законної сили, залишається невиконаним. При цьому, як на причину такого невиконання відповідач посилається на дефіцит коштів та не прийняття окремого порядку, яким буде визначено  механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів. З урахуванням викладеного  вважає, що  наявні підстави для застосування положень статей 249, 383 КАС України.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.03.2021 у задоволені заяви ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду в адміністративній справі №280/1509/19 відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
На підставі положень п. 3 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України  справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Так, згідно частини 1  статті 383 КАС України  особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За змістом частини 6  статті 383 КАС України  за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому  статтею 249 цього Кодексу.
Отже, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами  статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.
Відтак, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів  статті 383 КАС України  можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.
Разом з тим, в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.
Аналізуючи положення  статті 383 КАС України, слід дійти висновку, що судовий контроль у вказаному порядку здійснюється на стадії виконання рішення суду та в межах строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Забезпечуючи судовий контроль щодо виконання рішення, суд здійснює перевірку виключно в межах обставин досліджених та встановлених судовим рішенням.
При розгляді поданої заяви, з`ясовано, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.06.2019 по справі № 280/1509/19 позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області в жовтні 2019 року здійснено перерахунок пенсії та нараховано  суму пенсії за період з 31.05.2015 по 30.11.2018 в розмірі 62740,90 грн. та суму компенсації втрати частини доходів в розмірі 15097,49 грн. Суму пенсії за листопад 2018 року у розмірі 1836,18 грн. виплачено позивачу в жовтні 2019 року.  Пенсія у сумі 60904,72 грн. та компенсація  у сумі 15097,49 грн. на даний час залишаються не виплаченими.
Зазначені обставини не спростовуються та не заперечуються апелянтом.
Постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року  затверджений Порядок погашення заборгованості пенсійних виплат за рішеннями суду, який визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Згідно вимог зазначеного Порядку виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.
Відповідно до  статті 117 Конституції України  Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за  Законом України № 2262, та членам їх сімей згідно зі ст. 8 відповідного Закону забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до частин 1, 2  статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.
Згідно із п.п. 20, 29  статті 116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.
Таким чином, нарахована позивачеві сума доплати має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України.
Отже, проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема відповідача, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.
Водночас, згідно п.3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.
Пунктом 4 Порядку № 649 визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.
Відповідно до п.5 Порядку № 649, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.
Згідно із п.6 Порядку № 649, перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).
Пунктом 10 Порядку № 649 передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.
Оскільки відповідач є територіальним органами виконавчої влади, який в своїй діяльності керується  Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до  Конституції  та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен враховувати приписи ст.  23  та ст.116 Бюджетного кодексу України, які забороняють взяття бюджетних зобов`язань за відсутності відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків за відсутності бюджетних призначень, та Порядку № 649, яким узгоджено механізм забезпечення виконання взятих на себе державою зобов`язань з приписами бюджетного законодавства.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 №20-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за № 1189/3264, затверджено Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, що визначає процедуру функціонування реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), та внесення інформації до нього. В реєстрі обліковуються рішення, що набрали законної сили та видані після набрання чинності  Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Повноваження Пенсійного фонду України, як виконавця бюджетних програм, визначаються перш за все  ст. 23 Бюджетного Кодексу, а саме: будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Отже, колегія суддів  зазначає про те, що фактично відповідачем вчинено всі залежні від нього дії по виконанню судового рішення по даній справі, а незгода позивача з характером виконання суб`єктом владних повноважень рішення суду не спростовує сам факт виконання відповідачем свого обов`язку щодо проведення перерахунку та виплати пенсії, що узгоджується зі змістом рішення суду.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення заяви позивача про визнання протиправним рішення, дії, бездіяльність, вчинені суб`єктом владних повноважень - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані норми процесуального права та ухвалено законне і обґрунтоване рішення.
У відповідності до  ст.316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про закритя провадження, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 6 ст. 383 КАС України встановлено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень  - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому  статтею 249 цього Кодексу.
Тоді як ч. 8 ст. 249  КАС України встановлено, що суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку, що у разі допущення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, при розгляді заяв в порядку ст. 383 КАС та за відсутності підстав для їх задоволення, суд апеляційної інстанції має право змінити або скасувати відповідне рішення, що в даному випадку виключає не можливість оскарження ухвал про відмову в задоволені заяви поданої в порядку ст. 383 КАС України.
Керуючись ст.ст.  243,  250,  308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 29.03.2021 в адміністративній справі №280/1509/19 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, та може бути оскаржена у строки та в порядку  встановлені ст.  329,331 КАС
Повний текст постанови складено 23 липня 2021 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва