ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/11278/20                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                           - Єгорової Н.М.,
суддів                                        - Сорочко Є.О., Федотова І.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Державного науково-виробничого підприємства «Захід» про стягнення заборгованості на відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, -
ВСТАНОВИЛА :
У травні 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ДНВП «Захід» про стягнення заборгованості на відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 13931 грн 86 коп.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права і здійснив порушення процесуальних норм. Апелянт вказує на те, що відповідач не надав розподільчих актів або балансу, які б спростовували ту обставину, що ДНВП «Захід» не є правонаступником обов`язків, зокрема і щодо обов`язку страхування, пов`язаних з діяльністю Київської лабораторії державного оптичного інституту ім. С.І. Вавілова та продовжував виплату по зобов`язанням свого попередника.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року є правомірним і обґрунтованим, а підстави для його скасування відсутні. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ДНВП «Захід» ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 14307819 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як платник страхових внесків.
За ДНВП «Захід» обліковуються особи, які отримують пенсію, відповідно до ч. 2 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (список 1).
Згідно розрахунків Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників від 03 вересня 2019 року № 194317/05, від 04 жовтня 2019 року № 220516/05, від 01 листопада 2019 року № 267233/05, від 02 грудня 2019 року № 291871/05, від 03 січня 2020 року № 1885/05, від 14 лютого 2020 року № 15000, від 04 березня 2020 року № 28539, відповідач повинен відшкодувати суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій ОСОБА_1 , призначеної на пільгових умовах за списком № 1 за період вересень 2019 року - березень 2020 року в розмірі 13 931 грн 86 коп.
Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконав вимогу про сплату вказаних коштів, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з урахуванням ч. 4 ст. 78 КАС України та обставин, встановлених у постанові Верхового Суду від 09 серпня 2019 року у справі № 826/11900/15, виходив з того, що оскільки правонаступництва прав і обов`язків Київської лабораторії державного оптичного інституту ім. С.І. Вавілова на користь ДНВП «Захід» не відбулося, безпідставними є позовні вимоги пенсійного органу щодо стягнення з ДНВП «Захід»  заборгованості на відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
Згідно п. 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Статтею 13 Закону № 1788-ХІІ визначено категорії осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.
За змістом п. «а» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.
Витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам, відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII за списком №  1 та списком № 2, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов`язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом України після 01 січня 2004 року, не пов`язаний з датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що ДНВП «Захід»  засноване на майні Київської галузевої лабораторії оптичного інституту ім. С.І. Вавілова, а тому є правонаступником останнього з усіма правами та обов`язками.
Однак, колегія суддів вважає помилковими такі висновки позивача з огляду на наступне.
Наказом Міністра оборонної промисловості СPCP і Президента Академії наук УРСР від 21 листопада 1977 року № 518/736 з метою розширення фронту робіт по використовуванню берилію в оптико-електронних системах у складі Державного оптичного інституту ім. С.І. Вавілова, м. Ленінград, була організована Київська галузева лабораторія № 110 «Технології зварювання, пайки, напилювання та виготовлення берилієвих елементів для оптично-механічних і оптично-електронних приладів і систем», яка знаходилась за адресою: м. Київ, бул. академіка Вернадського, 38.
Після проголошення Україною незалежності все коштовне єднання по обробці берилію було вивезено з території підприємства до Російської Федерації. Всі виробничі приміщення та територія підприємства були залишені в забрудненому берілійвмісними відходами стані, що створило підстави для можливого виникнення екологічної катастрофи у м. Києві. Кадрова та бухгалтерська документація нікому не передавались.
З 1991 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 1991 року №  227 «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, що розташовані на території України» усе майно союзного підпорядкування переходить у відання органів державного управління України. Наказом Державного комітету Української PCP з оборонної промисловості і машинобудуванню від 14 листопада 1991 року № 25 на базі споруд, комунікацій та території цієї лабораторії, що перейшли у державну власність, було створено госпрозрахункове виробниче підприємство «Захід» для забезпечення виконання «Програми з очищення корпусу спец досліджень і допоміжних споруд підприємства від забруднення берилієм». Підприємство підпорядковувалося Міністерству промислової політики України та фінансувалось за рахунок Державного бюджету України. З цього часу ДНВП «Захід» було включено до реєстру підприємств підвищеної небезпеки (р/н ПНО-01.32.2004.000.88.12, перший клас) та внесено до списку підприємств які не підлягають приватизації згідно Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації». У 1998 році підприємство було передано від Міністерства промислової політики України до сфери управління Київської міської державної адміністрації, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 грудня 1998 року №1012-р.
В матеріалах справи міститься наказ Державного комітету Української РСР по оборонній промисловості і машинобудуванню від 14 листопада 1991 року № 25, яким створено госпрозрахункове виробниче підприємство «Захід» на базі Київської галузевої лабораторії Державного оптичного інституту ім. С.І. Вавілова.
Крім того, Розділом 1.1 Загальних положень Статуту ДГВП «Захід» визначено, що воно створене на базі Київської галузевої лабораторії № 110 оптичного інституту ім. С.І. Вавілова, м. Ленінград.
Колегія суддів звертає увагу, що при створенні ДГВП «Захід» ніяких прав правонаступництва від Київської галузевої лабораторії № 110 оптичного інституту ім. С.І. Вавілова, м. Ленінград до створеного підприємства не передавалося, воно не є правонаступником Київської галузевої лабораторії № 110.
Так, рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/6998/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 22 липня 2015 року, встановлено той факт, що ДГВП «Захід» (правонаступником якого є ДНВП «Захід» відповідно до наказу Державного комітету УPCP по оборонній промисловості і машинобудуванню від 14 листопада 1991 року № 25 (п.1) було створено на матеріальній базі, тобто на базі матеріального активу (споруд, комунікацій та іншого майна, що перейшли у власність Української держави) Київської лабораторії державного оптичного інституту ім. С.І. Вавілова. Вказане не може свідчити про правонаступництво ДНВП «Захід» прав і обов`язків Київської лабораторії.
Також, постановою Верховного Суду від 09 серпня 2019 року у справі № 826/11900/15 встановлено, що при утворенні ГРВП «Захід» ніяких прав правонаступництва від Київської галузевої лабораторії № 110 оптичного інституту ім. С.І. Вавілова, м. Ленінград до створеного підприємства не передавалось, тому нинішнє підприємство ДНВП «Захід» не є правонаступником, оскільки воно створене тільки на базі лабораторії.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлене законом.
Враховуючи, що правонаступництва прав і обов`язків Київської лабораторії державного оптичного інституту ім. С.І. Вавілова на користь ДНВП «Захід» не відбулося, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242 - 244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                         Н.М. Єгорова 

Судді                                                                                                 Є.О. Сорочко

                                                                                                        І.В. Федотов