Головуючий І інстанції: Севастьяненко К.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 р. 	Справа № 520/17413/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2021, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 10.02.21 по справі № 520/17413/2020
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                    
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 (надалі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі також – ГУ ПФУ в Харківській області), в якій просила:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області щодо врахування нулів з січня 2007 по березень 2014 під час обчислення її пенсії;
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області щодо нездійснення перерахунку (допризначення) пенсії на підставі довідки про заробіток №17 від 04.03.2014, що видана ТОВ «Енергобудівельна компанія «Енергостройналадка»;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок її пенсії на підставі довідки про заробіток №17 від 04.03.2014, що видана ТОВ «Енергобудівельна компанія «Енергостройналадка», виходячи з офіційно встановленого курсу російського рубля до української гривні на момент призначення пенсії, починаючи з 13.09.2019;
- допустити до негайного виконання у межах стягнення за один місяць рішення Харківського окружного адміністративного суду в даній справі.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку (до призначення) пенсії на підставі довідки про заробіток №17 від 04.03.2014, що видана ТОВ «Енергобудівельна компанія «Енергостройналадка».
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про заробіток №17 від 04.03.2014, що видана ТОВ «Енергобудівельна компанія «Енергостройналадка», виходячи з офіційно встановленого курсу російського рубля до української гривні на момент призначення пенсії, починаючи з 13.09.2019.
У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з ГУ ПФУ в Харківській області до Державного бюджету України судовий збір у сумі 420,20 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав  апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що провести перерахунок пенсії позивача на підставі наданої довідки про заробітну плату від 04.03.2014 за №17 за період роботи з лютого 2007 року по березень 2014 року не має можливості з огляду на її непідтвердження первинними документами.
За результатами апеляційного розгляду відповідач просив скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач отримує пенсію за віком призначену з 13.09.2019 та обчислену відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Разом з заявою на пенсію за віком позивач надала оригінал трудової книжки та довідку №17 від 04.04.2014, що видана ТОВ «Енергобудівельна компанія «Енергостройналадка» за період роботи з лютого 2007 року по березень 2014 року.
Проте, позивача повідомлено, що надана довідка про заробітну плату від 04.03.2014 № 17, яка видана ТОВ «Енергобудівельна компанія «Енергостройналадка» за період роботи з лютого 2007 року по березень 2014 року, не підтверджена первинними документами, відтак пенсійним фондом будуть вчинені дії щодо з`ясування усіх обставин щодо нарахування заробітної плати за вказаний період.
Листом від 02.10.2019 за № 6390/03.28-20 відділом з питань перерахунків пенсій №28 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надіслано запит до головного управління Пенсійного фонду Російської Федерації у м. Москві та Московській області з проханням надати допомогу у проведенні акта зустрічної перевірки наданої позивачем довідки про заробітну від 04.03.2014 за №17 за період роботи з лютого 2007 року по березень 2014 року.
До відділу з питань перерахунків пенсій №28 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Харківській області 08.01.2020 надійшов лист від 04.12.2019 за № 202-ош/53610 з державної установи - головного управління Пенсійного фонду Російської Федерації № 2 по м. Москва та Московській області.
У листі зазначено, що ТОВ «Енергобудівельна компанія «Енергостройналадка» зареєстрована в головному управлінні пенсійного ПФР №2 у м. Москва і Московській області 11.10.2000. Згідно з випискою від 29.10.2014 товариство перебуває в стані ліквідації та з 01.07.2019 товариство ліквідовано. Надати довідки про заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи з січня 2007 року по березень 2014 року не вбачається можливим.
Листом від 05.03.2020 повідомлено позивача про отриману інформацію від головного управління Пенсійного фонду Російської Федерації у м. Москві та Московській області, відтак проведення перерахунку пенсії на підставі наданої довідки про заробітну плату від 04.03.2014 за № 17 за період роботи з лютого 2007 року по березень 2014 року не вбачається можливим.
З метою отримання додаткової інформації позивач 09.09.2020 звернулась до пенсійного органу.
Листом від 09.10.2020 повідомлено позивачу, що пенсію обчислено із середньомісячної заробітної плати 9342,75 грн (із урахуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії - 6188,89 грн) за період роботи з 01.07.2000 по 30.09.2005 за даними персоніфікованого обліку, та з 16.01.2007 по 04.03.2014. Заробітну плату за період з 16.01.2007 по 04.03.2014 враховано нулем. Коефіцієнт заробітної плати 1,50960. Загальний страховий стаж 33 роки 6 місяців 8 днів. Стаж зараховано по 04.03.2014. При обчисленні загального страхового стажу зараховано період роботи позивача з 16.01.2007 по 04.03.2014 на території Російської Федерації. Також повідомлено, що питання перерахунку пенсії розглядається за умови надання заяви оформленої згідно з Додатком 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (із змінами) (далі - Порядок) зареєстрованої у ІКІС ПФУ: Підсистема «Звернення». Отже, для вирішення питання перерахунку пенсії, оформленого протокольним рішенням, наявна можливість надати відповідну заяву, звернувшись до Московського відділу обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Вказані обставини сторонами не заперечуються.
Не погоджуючись з протиправною бездіяльністю відповідача ОСОБА_1 звернулась до суду.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із їх обґрунтованості, а також із того, що сумніви пенсійного органу щодо обґрунтованості видачі спірної довідки, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Згідно з п. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі, також - Закон №1058-IV).
Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
В розумінні ст.1 Закону №1058-IV під поняттям пенсія розуміється щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
При цьому, відповідно до ст.41 Закону №1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:
1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;
2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України;
3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.
Статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Згідно зі ст.1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
У відповідності до ст.1 Закону №1058-IV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно з частинами першою-третьою ст.20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
У відповідності до ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.
Згідно із ч.11 та ч.12 ст.9 Закону №2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
За загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Така правова позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а(2а/208/245/16), від 24.04.2018 у справі №490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 30.09.2019 у справі №316/1392/16-а.
За змістом частини 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, яка підписана та набрала чинності 14.01.1993 року передбачено, що працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Статтею 7 даної Угоди встановлено, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.
Відповідно до ч.2 ст.6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13.03.1992, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Статтею 11 цієї ж Угоди встановлено, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Отже, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.
З трудової книжки позивача встановлено, що ОСОБА_1 у період з 16.01.2007 по 04.03.2014 працювала у ТОВ «Енергобудівельна компанія «Енергостройналадка».
Жодних зауважень до запису у трудовій книжці стосовно періоду роботи позивача з 16.01.2007 по 04.03.2014 відповідачем не зазначено.
Таким чином, позивачу вказаний стаж роботи зараховано, проте заробітну плату за спірний період відповідач не врахував.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Позивачем для врахування заробітної плати надано до пенсійного фонду довідку №17 від 04.03.2014 року, що видана ТОВ «Енергобудівельна компанія «Енергостройналадка».
Довідка видана на підставі первинних документів - платіжних відомостей. З усіх включеннях у довідку сум здійснено відрахування до пенсійного фонду Російської Федерації за встановленими ставками. Реєстраційний номер платника в пенсійного фонду Російської Федерації 087802022896. Підстава для видачі довідки: довідки 2 НДФЛ.
Факт сплати страхових внесків додатково підтверджується страховим свідоцтвом обов`язкового пенсійного страхування №144-762-214 60.
Таким чином, належними доказами підтверджені відрахування із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд Російської Федерації.
Водночас, обов`язок по сплаті всіх необхідних податків, зборів і внесків за працівника покладено на роботодавця, а тому тягар щодо його невиконання, а саме: їх неповної чи несвоєчасної сплати, не може бути покладено на позивача, як на працівника.
Такі висновки викладено Верховним Судом у постанові від 02.04.2020 у справі №654/1290/17, від 23.01.2018 у справі №583/392/17, від 08.08.2019 у справі №280/918/16-а, від 13.02.2018 у справі № 358/1179/17.
Разом з тим, відповідачем не доведено факт зловживань з боку позивача, його вину чи недобросовісність щодо надання недостовірних даних.
Крім того, колегією судів ураховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17 липня 2019 року (справа №144/669/17) та від 20 березня 2019 року (справа №688/947/17), згідно з якою несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.
Пенсійним органом не вказано на існування будь-яких інших об`єктивних та законних підстав для неможливості врахування заробітної плати, що визначена довідкою №17.
Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії, є правомірним.
За правилами статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Як убачається з матеріалів справи, позивач 13 вересня 2019 року звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії.
Отже, слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 13.09.2019.
Згідно з ч. 3 ст. 6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13.03.1992, укладеної між Україною і Росією, обрахунок пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У випадку, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №291/99/17 від 21.02.2020, зазначеній судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо врахування нулів з січня 2007 по березень 2014 під час обчислення пенсії ОСОБА_1 , визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку (до призначення) пенсії на підставі довідки про заробіток №17 від 04.03.2014, що видана ТОВ «Енергобудівельна компанія «Енергостройналадка» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про заробіток №17 від 04.03.2014, що видана ТОВ «Енергобудівельна компанія «Енергостройналадка», виходячи з офіційно встановленого курсу російського рубля до української гривні на момент призначення пенсії, починаючи з 13.09.2019, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Доводи відповідача, наведені у апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції.
Посилання відповідача на неможливість проведення перерахунку пенсії позивача на підставі наданої довідки про заробітну плату від 04.03.2014 за №17 за період роботи з лютого 2007 року по березень 2014 року з огляду на її непідтвердження первинними документами, колегія суддів уважає необґрунтованими, оскільки належними доказами підтверджені відрахування із заробітної плати позивача до Пенсійного фонду Російської Федерації.
Керуючись положеннями частини першої статті 308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги відповідача.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року по справі № 520/17413/2020  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.А. Спаскін    Я.В. П`янова