ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2856/21 Справа № 202/8492/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л. П. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.
за участю секретаря Гулієва М.І.о
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю “Домінанта Інвест”, Товариство з обмеженою відповідальністю “БМ групп” про стягнення частини вартості спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. 
В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_1 посилався на те, що 19 серпня 2006 року між сторонами був зареєстрований шлюб, який розірвано рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2015 року. За час перебування у шлюбі сторонами, згідно з договором купівлі-продажу гаража від 25 січня 2008 року ВКК № 492306, було придбано нерухоме майно - гараж № НОМЕР_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у автогаражному кооперативі “Гранит”, який було оформлено на відповідача. ОСОБА_1 вказує, що насправді, зазначений гараж ще до реєстрації шлюбу, в квітні 2006 року він знайшов і вирішив придбати. У травні 2006 року він взяв у борг кошти на його придбання, та ці кошти передав колишньому господарю гаражу і з того часу почав користуватися ним, як господар. Колишній господар почав приватизувати даний гараж, щоб в майбутньому укласти з ним угоду купівлі-продажу гаражу. Також зазначив, що фактично гараж було придбано ним до шлюбу у 2006 році, за його особисті кошти, але по документам він був оформлений лише в 2008 році, в той час, коли колишній господар не зміг його приватизувати та оформити договір купівлі-продажу. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд розподілити за ОСОБА_1 гараж під номером НОМЕР_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у автогаражному кооперативі “Гранит”, ЄДПРОУ 24248398, придбаний за договором купівлі-продажу гаража від 25 січня 2008 року ВКВ №492306, право власності на який зареєстроване КП “ДМБТІ” згідно з витягом про право власності на нерухоме майно №18128447 від 18 березня 2008 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж під номером АДРЕСА_2 , в автогаражному кооперативі “Гранит”, ЄДПРОУ 24248398, придбаний за договором купівлі-продажу гаража від 25 січня 2008 року ВКВ № 492306, право власності на який зареєстроване КП “ДМБТІ2 згідно з витягом про право власності на нерухоме майно №18128447 від 18 березня 2008 року.
У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги ТОВ “Домінанта Інвест” про визнання недійсним правочину та визнання майна таким, що є спільним майном подружжя.
       В обґрунтування позовних вимог, які неодноразово уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_2 посилалася на те, що під час шлюбу 19 лютого 2015 року подружжям за спільні кошти було придбано автомобіль Lexus RX300, 2001 року, державний номер НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , який був зареєстрований за нею на підставі довідки-рахунку серії ААЕ №057298 від 19 лютого 2015 року з видачею державних номерних знаків НОМЕР_2 та тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_4 . Про переоформлення автомобіля Lexus RX300, 2001 року, державний номер НОМЕР_2 з неї, ОСОБА_2 , її чоловіка ОСОБА_1 їй відомо не було до того часу, поки відповідач не звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя. Вартість автомобіля в довідці-рахунку зазначена 210 000 грн. 27 серпня 2015 року ОСОБА_1 продав автомобіль своєму батьку ОСОБА_3 , автомобіль був проданий за 62 000 грн. Ніякої згоди ОСОБА_1 , ані усної, ані письмової, на продаж автомобіля вона не надавала. 04 квітня 2016 року між ОСОБА_3 , від імені якого діяв її колишній чоловік ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля Lexus RX300, 2001 року, державний номер НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 за ціну, що складає 70 000 грн. Оскільки законодавством не передбачено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсності правочинів з підстави його відчуження без письмової згоди одного з подружжя, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. ОСОБА_2 зазначає, що відповідно до висновку експерта, за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №3721-20, складеного 02 вересня 2020 року судовим експертом автотоварознавцем лабораторії технічних досліджень Дніпропетровського НДІСЕ Телятніковим С.М. середня вартість реалізованого автомобіля Lexus RX300, 2001 року, кузов № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_2 у розмірі від його дійсної (середньої ринкової) вартості, визначеної від ринкової вартості подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна станом на час проведення експертизи, становить 257 800 грн. На підставі викладеного ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь вартість 1/2 частини реалізованого автомобіля Lexus RX300, 2001 року, державний номер НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 у розмірі від його дійсної (ринкової) вартості, визначеної від ринкової вартості подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи в розмірі 128 900 грн. та судові витрати у справі. 
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ), треті особи ТОВ “Домінанта Інвест” (52005 м. Дніпро, смт. Слобожанське, вул. Нижньодніпровська,15, ЄДРПОУ:35269871), ТОВ “БМ групп” ( 02121, м. Київ, вул. Колекторна, 3-А, ЄДПРОУ: 39178741) про стягнення частини вартості спільного майна подружжя задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) вартість 1/2 частини реалізованого автомобіля Lexus RX300, 2001 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі від його дійсної ринкової вартості, визначеної від ринкової вартості подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи в розмірі 128 900 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) судові витрати у справі в розмірі 4 427 грн. 05 коп., з яких: на оплату експертизи - 3 138 грн. 05 коп. та судовий збір в розмірі 1 289 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 24 листопада 2020 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 1/2 частини реалізованого автомобіля Lexus RX300, 2001 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 128 900 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. 
В іншій частині рішення суду учасниками справи не оскаржується. 
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
       Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
       Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
       Згідно із статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
       Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.
       Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України.
       Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України.
       Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою крім випадків,передбачених Цивільним кодексом України (частина 4 статті 71 СК України).
       За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 70 СК України, при поділі майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом.
       Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
       Відповідно до положення даної статті поділ майна може бути здійснений за домовленістю між співвласниками, у зв`язку з чим діє презумпція рівності часток. Разом з тим, чинне законодавство передбачає можливість відступу від рівності часток у випадку поділу майна, що знаходиться в спільній сумісній власності.
       Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт в судовому порядку. При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності майна, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
       Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. 
До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК). 
       Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3, ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.
       Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
       З матеріалів справи вбачається, 19 серпня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_5 ) зареєстрували шлюб (т. 1 а.с.4).
       Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2015 року, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (т.2 а.с.58-60).
       В період шлюбу сторін 19 лютого 2005 року було придбано автомобіль Lexus RX300, 2001 року, кузов № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_2 . Первинна реєстрація автомобіля за ОСОБА_2 відбулася 19 лютого 2015 року на підставі довідки-рахунку № НОМЕР_7 від 19 лютого 2015 року. 14 травня 2015 року видано постійне свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 (т.2 а.с.47, т.3 а.с.179).
       14 травня 2015 року на підставі довідки-рахунку серії НОМЕР_9 виданої ТОВ “Домінанта Інвест”, ОСОБА_1 переоформив автомобіль Lexus RX300, 2001 року, кузов № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_2 з ОСОБА_2 на себе - ОСОБА_1 , про що було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 . Вартість автомобіля у довідці-рахунку зазначена 210 000 грн. (т.2 а.с.48).
       27 серпня 2015 року ОСОБА_1 продав автомобіль ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку НОМЕР_11 , виданої ТОВ “БМ Групп” та автомобіль Lexus RX300, 2001 року, кузов № НОМЕР_3 , вказаний автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_3 та було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_12 . Вартість автомобіля становить 62 000 грн.(т.2 а.с.47).
       04 квітня 2016 року між ОСОБА_3 , від імені якого діяв ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу №2555/01/1241/2016, відповідно до якого продавець – ОСОБА_3 передав у власність покупця – ОСОБА_4 автомобіль Lexus RX300, 2001 року, кузов № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_2 за ціну, що складає 70000 грн. (т.3 а.с.214).
       Звернувшись до суду із позовними вимогами, ОСОБА_2 зазначала, що автомобіль Lexus RX300, 2001 року, кузов № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_2 був придбаний в період шлюбу з ОСОБА_1 та зареєстрований за нею, та в подальшому переоформлений на ОСОБА_1 , який продав автомобіль своєму батьку ОСОБА_3 в період їх шлюбу без згоди її, як дружини.
       Відповідно до висновку експерта, за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №3721-20, складеного 02 вересня 2020 року судовим експертом автотоварознавцем лабораторії технічних досліджень Дніпропетровського НДІСЕ Телятніковим С.М. середня вартість реалізованого автомобіля Lexus RX300, 2001 року, кузов № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_2 у розмірі від його дійсної (середньої ринкової) вартості, визначеної від ринкової вартості подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна станом на час проведення експертизи, складає 257 800 грн. Експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384, 385 КК України (т.4 а.с.195-200).
       За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_2 не надавала згоди на продаж спірного автомобіля, придбаного в період шлюбу, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 1/2 частки вартості проданого ним спірного автомобіля в сумі 128 900 грн. (257 800 грн. : 2).
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недоведеність розміру вартості проданого ним спірного автомобіля у загальному розмірі 257 800 грн., встановленому експертом, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
       Доводи апеляційної скарги щодо неповного з”ясування судом всіх обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи в оскаржуваній частині, неправильне застосування судом норм матеріального права є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності рішення суду в оскаржуваній частині є необгрунтованими.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду в оскаржуваній частині слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
       Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

     Судді  Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова