ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року		Справа № 140/4636/21 пров. № А/857/11244/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача - Качмара В.Я.,
суддів - Большакової О.О., Затолочного В.С., 
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року (суддя Каленюк Ж.В., м.Луцьк), -
ВСТАНОВИВ:
29.04.2021 (здано на пошту) ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради (далі - УСЗН), в якому просила:
визнати протиправним дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року у розмірі меншому ніж передбачено статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551-XII);
зобов`язати УСЗН здійснити позивачу перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року з урахуванням розміру зазначеної соціальної виплати визначеного статтею 12 Закону №3551-XII та здійснити їх виплату з урахуванням фактично виплачених сум.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до УСЗН про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії повернуто позивачеві.
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржила позивач, яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить таку скасувати, та ухвалити нове рішення, про відкриття провадження у справі.
В апеляційній скарзі вказує, що строк на звернення до суду для захисту порушеного права починає перебіг з дня отримання позивачем 08.04.2021 відповіді відповідача. Крім того, зазначає, що спірні відносини виникли у період карантину, і термін позовної давності передбачений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) продовжено на строк дії карантину, який і досі триває, що свідчить про те, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав. 
У відповідності до частини другої статті 312 КАС апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)) 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження)
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано суду доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, що згідно із пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС є підставою для повернення позовної заяви.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року позовну заяву скаржника було залишено без руху на підставі положень частин першої, другої статті 169, частини першої статті 123 КАС та встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій необхідно було вказати підстави для поновлення строку, надати докази поважності причин пропуску цього строку (а.с.9-10).
17.05.2021 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування клопотання ОСОБА_1 зазначила, що про факт порушення гарантованих державою прав у зв`язку із невиплатою відповідачем щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 року у розмірі, визначеному Законом №3551-ХІІ, дізналася лише в січні 2021 року із оприлюдненого рішення у зразковій справі №440/2722/20, яке набрало законної сили 13 січня 2021 року, та після цього 11.03.2021 звернулася до відповідача із заявою про виплату допомоги у належному розмірі. Також позивач вказала, що встановлення карантину утруднило листування з державними органами ( а.с.13-14).
Згідно із пунктами 3, 5 частини першої статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Відповідно до частини першої статті 123 КАС у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС).
За змістом пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно із частинами першою та другою статті 122 КАС (в редакції, чинній станом на час подання позову) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У частині третій статті 122 КАС встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Зі змісту позову видно, що позивач, зокрема, просить зобов`язати відповідача здійснити перерахування та виплату недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі визначеному статтею 12 Закону №3551-XII.
Із клопотання позивача про поновлення строку для звернення до суду від 13.05.2021 встановлено, що скаржник вважає, що початок перебігу строку звернення до суду слід пов`язувати саме з дати отримання листа-відповіді відповідача, який як зазначено у клопотанні вона отримала у березні 2021 року, проте в апеляційній скарзі зазначено що відмова отримана 08.04.2021.
Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізналася та повинна була дізнатись.
Так, під поняттям дізналася необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.
Поняття повинна була дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
В цьому випадку, необхідно наголосити на тому, що допомога до 5 травня є платежем, розмір якого в будь-якому разі відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений розрахунок одноразової грошової допомоги.
Отже, з дня отримання допомоги до 5 травня, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання такої допомоги, демонструючи свою необізнаність щодо підстав нарахування одноразової грошової допомоги в меншому розмірі звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні відповіді на подану нею заяву.
В той же час, суд зауважує, що відповідно до статті 17-1 Закону №3551-XII особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Тобто, Законом №3551-XII встановлено розумний строк для звернення до органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги для отримання її доплати, у разі якщо виплату не здійснено або здійснено в розмірі меншому ніж встановлено Законом.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що Верховний Суд у постанові від 6 лютого 2018 року розглядаючи справу № 607/7919/17 зазначив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата оспорюваної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Як наслідок суд Касаційної інстанції дійшов висновку, що перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.
Отже, враховуючи вказану позицію Верховного Суду суд першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, правомірно зазначив, що перебіг шестимісячного строку звернення позивача до суду із цим позовом за період травня 2020 року слід обраховувати з 30 вересня відповідного року.
В той же час, до суду позивач звернулася 29.04.2021, тобто з пропуском строку визначеного частиною другою статті 122 КАС.
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 березня 2021 року по справі №240/12017/19, зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Відтак, отримання позивачем листа відповідача, так званої відмови, яка як вказано у позові датована 26.03.2021 №162-Ш, а в апеляційній скарзі зазначено, що відмова УСЗН отримана нею у квітні 2021 року, не змінює момент, з якого позивач повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.
Вказані висновки суду апеляційної інстанції, узгоджуються із позицією  Верховного Суду, що викладена у постанові від 22 липня 2021 року у справі №420/718/21.
Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Так, пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 №731-IX, чинній на час з 30.09.2020 по 29.04.2021) обумовлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Разом з тим, за приписами цієї норми введення карантину не є безумовною підставою для поновлення судом пропущеного процесуального строку. Такий строк може бути поновлений лише у разі, якщо особа об`єктивно була обмежена вчинити процесуальну дію у зв`язку із карантином. У такому випадку позивач повинен аргументувати те, які карантинні заходи та в який саме спосіб завадили звернутися до суду з позовною заявою протягом строку, визначеного законом, а суд, в свою чергу, має надати безпосередню оцінку поважності цих причин.
Проте позивач-апелянт не надала доказів того, що впровадження в країні карантину призвело до неможливості звернення до суду. Упродовж усього періоду часу - з 30.09.2021 28.04.2021 - впроваджені у зв`язку з карантином обмеження не стосувались діяльності державних органів (у тому числі суду) та підприємств, що надають послуги зв`язку. Тобто, такі обмеження об`єктивно жодним чином не перешкоджали своєчасному зверненню позивача до суду з позовом про проведення перерахунку спірної допомоги.
За таких обставин обґрунтованими є висновками суду першої інстанції про те, що позивач пропустила строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.
Враховуючи наведене, апеляційним судом не встановлено неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваної ухвали.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Cуддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 16 серпня 2021 року.