Справа № 302/503/20

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
03 серпня 2021 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі: 

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.
суддів: Фазикош Г.В., Кожух О.А.,
за участі секретаря: Кекерчень М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1   на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 16 грудня 2020 року, головуюча суддя Софілканич О.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації земельної ділянки; свідоцтва про право власності,
В С Т А Н О В И В:
       У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Міжгірського районного суду закарпатської області з вищезазначеним позовом.
       24.09.2020 року з Міжгірського районного суду Закарпатської області дана справа передана на розгляд до Воловецького районного суду Закарпатської області.
  Позовні вимоги мотивовано тим, що рішеннями судових інстанцій по спору за будинок АДРЕСА_1 передано у власність відповідачці ОСОБА_2 5/8 (п`ять восьмих) частини будинку, а позивачу ОСОБА_1 - 3/8 (три восьмих) часток даного будинку. Проведено поділ такого будинку між співвласниками. 

У травні 2020 року позивач дізнався, що незважаючи на чинність ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.07.2012 року у справі № 706/1051/12 про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень Міжгірської селищної ради, відповідачка ОСОБА_2 подала ці рішення до відділу Держземагенства у Міжгірському районі, де 03.07.2013 р. на їх підставі за нею цим органом було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0516 га за кадастровим номером 2122455100:01:004:0027. Також, на підставі зазначених рішень Міжгірської селищної ради державним реєстратором 29.07.2013 року ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку було видано свідоцтво про право власності за номером НОМЕР_1 і за індексним номером 4465552 від 29.07.2013 року.

Позивач вважає, що за ОСОБА_2 на підставі скасованих протиправних рішень Міжгірської селищної ради безпідставно зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0516 га, чим порушено як закон, так і право та інтерес позивача, оскільки позивачу в такому разі залишається земельна ділянка для обслуговування його 3/8 частин цього житлового будинку площею 0,014 га, що складає 1/5 чи 1,6/8 частину. У зв`язку із вищенаведеним, просить суд:
        - скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0516 га з кадастровим номером 2122455100:01:004:0027, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_2 ;
        - скасувати свідоцтво про право власності серія та номер НОМЕР_1 , яке 29.07.2013 року видане ОСОБА_2 державним реєстратором реєстраційної служби Міжгірського районного управління юстиції Закарпатської області щодо земельної ділянки площею 0,0516 га з кадастровим номером 2122455100:01:004:0027;
- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 0,0516 га з кадастровим номером 2122455100:01:004:0027, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 118564121224.
Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 16 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Скасовано забезпечення позову згідно ухвали судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03.06.2020 року у виді заборони суб`єкта державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 0,0516 га з кадастровим номером 2122455100:01:004:0027, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою:  АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 118564121224.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 

       Відзив на апеляційну скаргу не подано. 

       Представник відповідача ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. 
Позивач та його представник у черговий раз не з`явилися. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. В задоволенні клопотання про проведення засідання в режимі відео конференції – відмовлено.     
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку. 
       Судом встановлено, що рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17.07.2006 року у справі № 2-149/2006 за ОСОБА_2 було визнано право власності на 5/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами і земельної ділянки, що їх обслуговує, в АДРЕСА_1 . 
Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 21.10.2010 року по справі №2-242/10 вирішено: «Виділити ОСОБА_2 частку в будинковолодінні, а саме житлове приміщення загальною внутрішньою площею 67,25 кв.м. до якого входять дві кімнати площею 18,67 м.кв. та 11,15 м.кв., кухня площею 5,42, ванна площею 3,42 м.кв., котельня площею 7,32 кв.м., майстерня площею 15,52 кв.м., господарське приміщення сарай площею 8,5 кв.м. та земельну ділянку, що його обслуговує в АДРЕСА_1 ». Апеляційний суд Закарпатської області своїм рішенням від 21.01.2011 року вирішив: «Рішення Воловецького районного суду від 21 жовтня 2010 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 скасувати. Позов ОСОБА_2 задовольнити частково. Виділити ОСОБА_2 частку в будинковолодінні АДРЕСА_1 , а саме приміщення №№ 7-13, визначені у варіанті №2 звіту приватного підприємства «Експерт-сервіс» від 17 листопада 2009 року про оцінку домоволодіння. В позовних вимогах про стягнення з ОСОБА_1 компенсації вартості частки у майні та у виділенні у натурі ( на місцевості) меж земельної ділянки площею 0,062 га ОСОБА_2 відмовити. В решті рішення суду залишити без змін».

28.07.2011 року рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області, справа № 2-274/2011 визнано право власності за ОСОБА_1 частини житлового будинку, а саме приміщення № 1-6 визначені у варіанті №2 звіту приватного підприємства «Експерт-сервіс».

11.05.2012 року Міжгірська селищна рада прийняла рішення № 185 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд». Пунктом 12.1 цього рішення передано безоплатно у власність громадянці ОСОБА_2 жительці АДРЕСА_3 земельну ділянку площею 0,0516 га, яка знаходиться в межах населеного пункту в АДРЕСА_3 для обслуговування житлового будинку. 11.05.2012 року Міжгірська селищна рада прийняла рішення № 191 «Про затвердження розмірів земельної ділянки». Пунктом 1.1. цього рішення затверджено розміри земельної ділянки переданої у приватну власність для обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_3 , громадянці ОСОБА_2 жительці АДРЕСА_3 , згідно кадастрового плану земельної ділянки, виконаного ДП «Закарпатгеодезцентр» (площею 0,0516 га).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року у справі № 9104/160208/12 було постановлено визнати протиправними та скасувати пункт 12 рішення Міжгірської селищної ради від 11 травня 2012 року № 185 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд» та рішення Міжгірської селищної ради від 11 травня 2012 року № 191 «Про затвердження розмірів земельної ділянки».

Зі змісту вказаної постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що підставою визнання протиправними вищевказаних рішень стало те, що дані рішення були прийняті селищною радою без попереднього складання проекту землеустрою на земельну ділянку. 

Висновків стосовно того, що підставою визнання протиправними вищевказаних рішень є те, що ОСОБА_2 порушує право ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою, яка необхідна для обслуговування його 3/8 частин житлового будинку за АДРЕСА_1 , дана постанова суду не містить. 

Відповідач у відзиві посилається на те, що реєстрація її права власності на земельну ділянку проводилась вже у відповідності з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та на підставі рішення Міжгірської селищної ради № 118 від 11 листопада 2016 року «Про затвердження розмірів земельної ділянки».

Встановлено, що відповідачкою ОСОБА_2 з метою виправлення зазначеного у постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року у справі № 9104/160208/12 порушення, у 2016 році було замовлено та виготовлено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості.

Згідно із витягу технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_4 , її виконаного Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ» (ліцензія Державного комітету України із земельних ресурсів серії АГ № 583269 від 21.04.2011 р.). та погоджено директором ОСОБА_4 , сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_5 . До витягу технічної документації також додано копію кадастрового плану та додано технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), у якому зазначено, зокрема п.п.1-4: місце розташування: АДРЕСА_2 ; площа земельної ділянки 0,0516 га; підставами для виконання робіт є договір на розроблення технічної документації № 157 від 21.07.2016 року; роботи, що повинні бути виконані: польові геодезичні роботи; роботи з встановлення меж земельної ділянки, складання кадастрового плану;виготовлення технічної документації, уведення земельно-кадастрової інформації на магнітні носії.

Рішенням Міжгірської селищної ради за № 118 від 11 листопада 2016 року «Про затвердження розмірів земельної ділянки» затверджено розміри земельної ділянки, яка надається у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_3 , громадянці ОСОБА_2 жительці АДРЕСА_3 , згідно кадастрового плану земельної ділянки, виконаного ТзОВ «ЕКСПЕРТ» (площею 0,0516 га) та дозволено організаціям, які мають відповідні ліцензії видати свідоцтво на право власності на земельну ділянку.

Отже, підстав вважати, що рішення Міжгірської селищної ради за № 118 від 11 листопада 2016 року суперечить вимогам законодавства немає. Позивачем не надано доказу, що зазначене рішення було прийняте з порушенням вимог закону.

Відповідачкою ОСОБА_2 щодо оформлення права власності на земельну ділянку (площею 0,0516 га) дотримано процедуру, яка передує одержанню правовстановлюючих документів на землю, а саме: рішення Міжгірської селищної ради за № 118 від 11 листопада 2016 року «Про затвердження розмірів земельної ділянки» та технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виконана ТзОВ «ЕКСПЕРТ».

Згідно з ч.ч. 1-4 статті 120 ЗК України, передбачено у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу).

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16).

Таким чином, відповідачкою ОСОБА_2 набуто право на земельну ділянку (площею 0,0516 га) відповідно до вимог ст. 120 ЗК України.

Крім того, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526сво18) зроблено висновок, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Способи захисту прав на земельні ділянки передбачені ст. 152 ЗК України.

Твердження позивача проте, що за відповідачкою ОСОБА_2 безпідставно зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0516 га, оскільки позивачу в такому разі залишається земельна ділянка для обслуговування його 3/8 частин цього житлового будинку площею 0,014 га, що складає 1/5 чи 1,6/8 частину не підтверджені, оскільки доказів звернення позивача до відповідних органів з метою приватизації земельної ділянки для обслуговування його 3/8 частин житлового будинку в АДРЕСА_1 та відмови в цьому подано не було. Зазначені посилання позивача на порушення відповідачкою його права на користування належною йому земельною ділянкою ґрунтується на припущеннях. 
Позивачем не доведено, що будь-якими діями ОСОБА_2 порушується або може бути порушене його право власності на земельну ділянку для обслуговування 3/8 частин цього житлового будинку. 
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 16 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повний текст постанови суду складено 4 серпня 2021 року.

Головуючий 

Судді