Ухвала
 
12 липня 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 521/2384/17
провадження № 61-10854ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,  
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 24 березня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сімаченко Світлана Леонідівна про визнання договору дарування недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,
 
ВСТАНОВИВ:
 
30 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 24 березня 2021 року.
 
У касаційній скарзі міститься клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що вперше із касаційною скаргою на оскаржуване судове рішення заявник звернувся у межах строку на касаційне оскарження, проте ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2021 року касаційну скаргу повернуто заявнику, що не перешкоджає повторному зверненню із касаційною скаргою.
 
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
 
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.   
 
У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанцій в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) як на підставу оскарження судового рішення. Зокрема, заявник у касаційній                   скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних           правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 904/8186/17, від 22 травня 2018 року у справі № 923/1283/16, від 28 лютого 2018 року у справі № 352/626/13-ц (провадження № 61-1704св18), від 16 березня 2020 року у справі № 712/8316/18 (провадження № 61-10951св19), від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17 (провадження № 61-17966св19),                   постанові Верховного Суду України від 17 листопада 2015 року у справі                    № 6-1124цс15. 
 
Також, у касаційній скарзі заявниця посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах) як на підставу оскарження судових рішень. Заявник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права, визначених у статтях 186, 380, 381 ЦК України, у контексті спірних правовідносин. 
 
Крім того, у касаційній скарзі заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України) як на підставу оскарження судового рішення. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу (пункт 1 частини четвертої статті 411 ЦПК України); суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини четвертої статті 411 ЦПК України). 
 
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк та з дотриманням вимог закону щодо форми та змісту.
 
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи. 
 
Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги підлягають перевірці за матеріалами справи, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів указаної вище справи.
 
Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
Разом із тим, касаційна скарга містить клопотання заявника про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 24 березня 2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
 
Згідно зі змістом частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені певними доказами. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Враховуючи те, що заявник не навела будь-яких підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити дію оскаржуваного судового рішення, яким відмовлено у задоволені позову, а тому не змінено прав та обов`язків сторін, клопотання задоволенню не підлягає.
 
Керуючись статтями 389, 394, 436 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 24 березня 2021 року.
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сімаченко Світлана Леонідівна про визнання договору дарування недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.
 
Витребувати з Малиновського районного суду м. Одеси матеріали вищезазначеної цивільної справи № 521/2384/17.
 
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення дії судового рішення.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:	О. В. Ступак     І. Ю. Гулейков     Г. І. Усик