ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 385/1538/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1   
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року (суддя Жук Р.В.) в адміністративній справі     
за позовом ОСОБА_1               
до Гайворонського районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)
про визнання протиправною та скасування постанови, –

в с т а н о в и в :
                    
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 63793700 від 02.12.2020.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.  
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що до Гайворонського районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла заява про примусове виконання рішення, якою направлено для примусового виконання постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії 1АВ № 00789952 від 28.08.2020, для стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1020,00 грн.
Зі змісту постанови серії 1АВ № 00789952 від 28.08.2020 вбачається, що ОСОБА_1 28.08.2020 о 19 год. 11 хв. за адресою М05 Київ-Одеса 28+870, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 55 км/год, чим порушив пункт 12.9.(б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Державним виконавцем Гайворонського районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Капійчук Н.С., за результатами розгляду заяви про примусове виконання постанови серії 1АВ № 00789952 від 28.08.2020, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63793700 від 02.12.2020, в якій постановлено стягнути з ОСОБА_1 1020 грн. штрафу на користь держави, а також виконавчий збір у розмірі 102 грн. 
Вважаючи протиправною постанову про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції  зазначає, що статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі – рішення) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.  
Статтею 12  Закону встановлені строки пред`явлення виконавчих документів до виконання.
Відповідно до частини 1-2 вказаної статті виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню – з наступного дня після його прийняття.
Згідно статті 299 Кодексу України про адміністративні правопорушення  постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.
При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого  частиною першою  статті 307 цього Кодексу.
Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Частиною 1 статті 307 КУпАП встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених  статтею 300-1  цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до частини 2 статті 300-1 КУпАП у разі несплати штрафу особами, зазначеними у  частинах першій  та  другій  статті 14-2  цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.
Згідно з частиною 1 статті 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до  статті 301  цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.
Статтею 308 КУпАП визначено, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений  частиною першою  статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується, зокрема, подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Як встановлено судом, у постанові передбачено, що остання набирає законної сили 11.10.2020. Оскільки постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців, кінцевий строк пред`явлення становить 11.01.2021. 
Відповідно до відмітки на заяві про примусове виконання рішення, остання надійшла до відповідача 02.12.2020. 
Вказане спростовує доводи апелянта щодо пропуску стягувачем строку пред`явлення постанови до примусового виконання.
Також суд зазначає, що пояснення апелянта щодо не направлення останньому постанови серії 1АВ № 00789952 від 28.08.2020 не впливають на законність дій державного виконавця, оскільки до обов`язків останнього не входить перевірка факту направлення та отримання особами, які притягаються до адміністративної відповідальності, постанов по справі про адміністративне правопорушення. 
При цьому апелянтом не надано до суду доказів оскарження у встановленому законом порядку постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права,  підстави для його скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 287, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року в адміністративній справі № 385/1538/20 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 22 липня 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена 22 липня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров