ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" червня 2021 р.                                  Справа№ 911/2865/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Яковлєва М.Л.
суддів:            Шаптали  Є.Ю. 
          Куксова В.В. 

за участю секретаря судового засідання: Майданевич Г.А.  

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 29.06.2021 року у справі №911/2865/20        (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк»                         
на рішення Господарського суду Київської області від 26.01.2021, повний текст якого складено 05.02.2021
у справі №911/2865/20 (суддя Черногуз А.Ф.)
за позовом акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк»                                             
до 1) товариства з обмеженою відповідальністю «Білкові Інгредієнти та Технології», 2) товариства з обмеженою відповідальністю «Міла Інвест», 3) приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Тріфонової Тетяни Анатоліївни 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області                                                                         
про визнання договору суборенди земельної ділянки недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію та припинення права суборенди земельної ділянки.  
                                        
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2020 року акціонерне товариство «Вест Файненс Енд Кредит Банк» (далі0позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Білкові Інгредієнти та Технології» (далі-відповідач 1), товариства з обмеженою відповідальністю «Міла Інвест» (далі-відповідач 2) та приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Тріфонової Тетяни Анатоліївни (далі-відповідач 3) про визнання договору суборенди земельної ділянки недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію та припинення права суборенди земельної ділянки.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 12.05.2005 між Дмитрівською сільською радою Києво-Святошинського райну Київської області та ТОВ "Білкові Інгредієнти та Технології" укладено договір оренди земельної ділянки державної власності (кадастровий номер 3222484400:11:003:0004), що посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федотовою О.В. та зареєстровано в реєстрі за №2933. При цьому, нерухомість, що знаходилася на вказаній земельній ділянці була передана в іпотеку АТ "Вест Файненс Енд Кредит Банк", який згодом у 2018 році став власником цієї нерухомості.
Так, позивач стверджує, що 27.06.2018 між ним (АТ "Вест Файненс Енд Кредит Банк") та ТОВ "Білкові Інгредієнти та Технології" укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Л.І. та зареєстрований в реєстрі за №2098, за яким в рахунок задоволення вимог за Договором іпотеки №162-5368/16-КЮ від 08.11.2016 прийняв у власність нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю, загальною площею 1437,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Мила, вул. Комарова, 23К.
У зв`язку з набуттям права власності на земельну ділянку, позивач зазначає, що відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про оренду землі», ч. 7 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Договір оренди припинив свою дію і право користування земельною ділянкою перейшло до позивача з дати, коли останній став власником нерухомості (з 27.06.2018).
Водночас, позивач наголошує, що 24.12.2019 між ТОВ "Білкові Інгредієнти та Технології" та ТОВ «Міла Інвест» укладено Договір суборенди частини земельної ділянки, який зареєстровано приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Тріфоновою Т.А. за №4560 та на підставі якого внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (право оренди земельної ділянки, суборенда частини земельної ділянки) №35273877 від 29.01.2020. 
Між тим, як стверджує позивач, укладення вказаного договору суборенди частини земельної ділянки є незаконним, оскільки на дату укладання договору суборенди ТОВ "Білкові Інгредієнти та Технології" вже не мало права користуватися землею, а Договір оренди землі припинився.
У зв`язку з цим, позивач просить суд визнати недійсним Договір суборенди частини земельної ділянки (кадастровий номер 3222484400:11:003:0004) укладений 24.12.2020 між ТОВ "Білкові Інгредієнти та Технології" і ТОВ «Міла Інвест» та зареєстрований приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Тріфоновою Т.А. за №4560, припинити право суборенди частини земельної ділянки     кадастровий номер 3222484400:11:003:0004 за ТОВ «Міла Інвест» та визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер 50904544 від 31.01.2020 прийняте приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Тріфоновою Т.А., а також скасувати внесений на його підставі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право: №35273877 від 29.01.2020 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, суборенда частини земельної ділянки кадастровий номер 3222484400:11:003:0004 за ТОВ «Міла Інвест».
Заперечуючи проти позову відповідач 1, зокрема, зазначав, що порядок передачі у власність юридичним особам земельних ділянок із земель державної або комунальної власності передбачений ст. 116 Земельного кодексу України, за якою набуття права на землю юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Водночас підставою набуття права на землі державної або комунальної власності є рішення відповідної ради, прийняте на пленарному засіданні ради - сесії. Таким чином у даному випадку виникнення права власності на об`єкти нерухомості не є безумовною підставою для автоматичного укладення угоди щодо земельної ділянки тоді як обов`язковою умовою передачі у власність земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, є наявність позитивного рішення сесії відповідної ради про передачу земельної ділянки у власність, якого позивач не отримував.
Разом з тим, відповідач 1 зазначає, що позивачем до позовної заяви додано інформаційну довідку щодо об`єкту нерухомого майна №202538789 від 02.03.2020, яка підтверджує, що орендарем земельної ділянки кадастровий номер 3222484400:11:003:0004 являється ТОВ "Білкові Інгредієнти та Технології", а отже у позивача право оренди на земельну ділянку не виникало адже державна реєстрація не була проведена, тому Договір суборенди між ТОВ "Білкові Інгредієнти та Технології" та     ТОВ «Міла Інвест» укладено без порушень діючого законодавства та відсутні підстави для визнання його недійсним.
Крім того відповідач 1 стверджував, що Дмитрівською сільською радою було прийнято рішення, яким погоджено укладення Договору суборенди земельної ділянки площею 0.2 га між ТОВ "Білкові Інгредієнти та Технології" та АТ "Вест Файненс Енд Кредит Банк". До того ж, відповідач 1 звертався до позивача з листом з метою погодження підписання з останнім договору суборенди земельної ділянки площею 0,2 га, на якій розміщена будівля, що належить позивачу та яка необхідна для технічного обслуговування даної будівлі, водночас, позивач на дане звернення жодним чином не відреагував.          
Також відповідач 1 звертав увагу суду на те, що на вказаній земельній ділянці розташовані також і інші приміщення, зокрема будівля, що належить юридичній особі - ТОВ «Асго Інтернешинал».
Рішенням Господарського Київської області від 26.01.2021 у справі №911/2865/20 відмовлено в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.             
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено факту порушення свого права та переходу права користування всією земельною ділянкою з кадастровим номером 3222484400:11:003:0004, а не лише її частиною в межах нежитлової будівлі загальною площею 1437,5 кв.м та землями для її технічного обслуговування, а також не надано доказів того, що для обслуговування вказаної нежитлової будівлі необхідна саме вся земельна ділянка площею 2 га.   
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 26.01.2021 у справі №911/2865/20 та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Також, скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржуване судове рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а також ухвалюючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції необґрунтовано послався на позицію, викладену у пунктах 8.16 і 8.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2018 у справі №910/18560/16.
Крім того, скаржник посилається на те, що з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно у зв`язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене. Тобто особа, яка набула права власності на це майно фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього її користувача. При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно. З огляду на що, за твердженнями позивача відповідач не мав права укладати оскаржувані правочини. 
Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.03.2021, справу №911/2865/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В.В., Шаптала Є.Ю.                                                 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк» на рішення Господарського суду Київської області від 26.01.2021 у справі №911/2865/20,             а також розгляд вказаної апеляційної скарги призначено на 06.04.2021 о 10:15 год.             
06.04.2021 на електрону адресу Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача 1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Білкові Інгредієнти та Технології» про відкладення розгляду справи №911/2865/20 задоволено та розгляд вказаної скарги відкладено на 18.05.2021 на 10:45 год.
07.04.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.
20.04.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він на полягає на вимогах апеляційної скарги та вказує, що відповідач 1 у відзиві не заперечує щодо помилковості використання та покладення в основу оскаржуваного судового рішення постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2018 у справі №910/18560/16 та відповідач 1 не заперечує на його посилання на судову практику. Також відповідач 1 не заперечує щодо його доводів про те, що в разі набуття права власності на об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщенні, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, а також щодо моменту припинення договору оренди земельної ділянки стосовно відчужувача - з моменту набуття права власності на нерухоме майно, яке розташовано на такій земельній ділянці. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2021 розгляд апеляційної скарги акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк» на рішення Господарського суду Київської області від 26.01.2021 у справі №911/2865/20 відкладено на 01.06.2021 на 10:30 год., а також зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «Білкові Інгредієнти та Технології» надати суду до 28.05.2021 належним чином завірену копію    договору оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського району Київської області Федотовою О.В. 12.05.2005 за реєстровим №2933, з усіма змінами та доповненнями, у разі їх наявності.             
31.05.2021 на електрону адресу Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача 1 надійшло клопотання про долучення на виконання вимог ухвали суду від 18.05.2021 до матеріалів справи копії договору оренди земельної ділянки від 12.05.2005, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського району Київської області Федотовою О.В. та зареєстрований за №2933. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 розгляд апеляційної скарги акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк» на рішення Господарського суду Київської області від 26.01.2021 у справі №911/2865/20 відкладено на 08.06.2021 на 11:45 год.
01.06.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представником позивача подано додаткові пояснення, в яких наполягає на тому, що відповідач 1 не мав права укладати спірний правочин після набуття позивачем права власності на нежитловий будинок, оскільки в силу дії спеціальних і прямих норм законодавства України відповідач 1 позбавився права оренди земельної ділянки.    
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 розгляд апеляційної скарги акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк» на рішення Господарського суду Київської області від 26.01.2021 у справі №911/2865/20 відкладено на 22.06.2021 на 09:30 год., зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «Білкові Інгредієнти та Технології» надати суду до 18.06.2021 належним чином завірену копію технічної документації виробничої бази, під розміщення якої було надано в оренду земельну ділянку за кадастровим номером 3222484400:11:003:0004, загальною площею 2,0000 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, а також зобов`язано Дмитрівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області надати суду до 18.06.2021 докази щодо надання акціонерному товариству «Вест Файненс Енд Кредит Банк» в оренду земельної ділянки, яка знаходиться під нежитловою будівлею загальною площею 1437,5 кв.м та необхідна для її технічного обслуговування, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Мила, вулиця Комарова, будинок 23К (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 38772332224).
17.06.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представником відповідача 1 на виконання вимог ухвали суду від 08.06.2021 подано наступні документу: копію містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки №23 від 22.02.2012; копію генерального плану виробничої бази; копію топографо-геодезичних вишукувань; копію схеми генерального плану. 
22.06.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 29.06.2021.
25.06.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представником позивача подано пояснення, в яких стверджує, що надані відповідачем 1 копії документів (містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки №23 від 22.02.2012, генеральний план виробничої бази, топографо-геодезичні вишукування, схему генерального плану) не можуть підтверджувати наявність у відповідачів об`єктів нерухомого майна на спірній земельній ділянці. Також звертає увагу на правову позицію Верховного Суду щодо переходу прав і обов`язав землекористувача при відсудженні нерухомості, яка викладена у постановах 19.06.2018 по справі №922/3655/17, від 07.11.2018 по справі №910/20774/17, від 10.04.2018 по справі №915/672/17, від 08.12.2019 по справі №263/6022/16-ц, а також у постановах Верховного Суду України від 08.06.2013 по справі №21-804а16, від 12.10.2016 по справі №6-2225цс16, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 по справі №910/18560/16. 
29.06.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду громадською організацією «Стоп корупції» подано повідомлення про присутність на відкритому судовому засіданні та заяву про застосування портативних засобів для здійснення фотозйомки, відеоконференції, звукозапису під час слухання справи, а також подано телеканалом «Еспресо» (ТОВ «Голдберрі») клопотання, в якому просить надати останньому дозвіл бути присутнім під час судового засідання у даній справі.  
Відповідач 3 наданим йому процесуальним правом не скористався та у судові засідання не з`являвся, своїх повноважних представників не направляв, про причини своєї неявки суд не повідомляв. При цьому, судом апеляційної інстанції було вчинено всі дії з метою належного повідомленні їх про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.
Враховуючи викладене та те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників учасників справи не визнавалась обов`язковою, а також нез`явлення його не перешкоджає вирішенню спору, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності зазначеного вище учасника справи.
Також відповідач 3 та третя особа не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.  
29.06.2021 в судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, а оскаржуване судове рішення скасувати.
В свою чергу, представники відповідача 1 і 2 та третьої особи заперечили проти вимог апеляційної скарги та просили залишити оскаржуване судове рішення без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву та письмових пояснень, заслухавши представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду першої інстанції, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.  
Правовідносини, що виникли між сторонами, зокрема, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», а також Законами України «Про іпотеку» та «Про місцеве самоврядування».
За приписами ч.1-2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.
Згідно з ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Статтею 377 Цивільного кодексу України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).
До особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда (ч.3 ст.7 ЗУ «Про оренду землі»).
Згідно з ч.7 ст.37 Закону України «Про іпотеку» до особи, яка на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включеного до іпотечного договору, набула право власності на предмет іпотеки (об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва та майнові права на них), розміщений на земельній ділянці, яка перебуває в оренді іпотекодавця, переходить право оренди на таку земельну ділянку, а зазначений договір про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включене до іпотечного договору, є документом, що посвідчує перехід права оренди земельної ділянки до нового власника предмета іпотеки і заміну особи орендаря у договорі оренди землі та підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Водночас, спеціальними в межах даних правовідносин щодо переходу прав на земельні ділянки є норми земельного законодавства Земельного Кодексу України та Закону України «Про оренду землі».
У відповідності до інформаційної довідки №202538789 від 02.03.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (далі - Реєстр) на підставі Договору оренди (далі - Договір оренди) земельної ділянки №2933 від 12.05.2005 Дмитрівською сільською радою Києво-Святишинського району Київської області передано в оренду ТОВ «Білкові Інгредієнти та Технології» земельну ділянку з кадастровим номером 3222484400:11:003:0004 у строк на 49 років з правом пролонгації.
Відповідно до умов Договору оренди, цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером 3222484400:11:003:0004, площею 2 гектари, під розміщення виробничої бази.
З вказаної вище довідки, зокрема, вбачається, що суборендарем частини (0,8000 га) вказаної земельної ділянки (кадастровим номером 3222484400:11:003:0004) на підставі Договору суборенди №4560 від 24.12.2019 (далі - Договір суборенди) є ТОВ «Міла Інвест», що укладений між ТОВ «Білкові Інгредієнти та Технології» та ТОВ «Міла Інвест».
Відповідно до п. 1 Договору суборенди орендар передав у строкове платне користування суборендарю, а суборендар прийняв у строкове платне користування від орендаря частину земельної ділянки площею 0,8000 гектарів (частина земельної ділянки), яка входить до складу земельної ділянки загальною площею 2,0000 гектари, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Мила, кадастровий номер 3222484400:11:003:0004, цільове призначення 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості.
Поряд з тим, відповідно п. 1.1. Договору про задоволення вимог іпотекодержателя №2098 від 27.06.2018, укладеного між ТОВ «Білкові Інгредієнти та Технології» (іпотекодавець) та ПАТ "Вест Файненс Енд Кредит Банк" (іпотекодержатель), у зв`язку з невиконанням боржником - ТОВ «Баукс Інжинірінг Ком» своїх зобов`язань щодо повернення кредиту за договором про відкриття кредитної лінії №162-5368/16-КЮ, укладеного між іпотекодержателем та боржником від 04.11.2016 року (основний договір), включаючи всі додаткові угоди до нього, сторони цього Договору вирішили здійснити, відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» та п. 6.2 Договору іпотеки №162-5368/16-ІЮ, укладеного 08 листопада 2016 між іпотекодержателем та іпотекодавцем, посвідченого Лахно Ю.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №2200, позасудове врегулювання, згідно з окремим договором між іпотекодержателем та іпотекодавцем про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок повно виконання основного зобов`язання за основним договором.
Так, відповідно до Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, іпотекодержатель задовольняє забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, отже іпотекодавець передає, а іпотекодежатель приймає у власність належне іпотекодавцю нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, загальною площею 1437,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, село Мила, вул. Комарова, буд. 23К , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 38772332224.
Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці, площею 2,0000 га, кадастровий номер 3222484400:11:003:0004, цільове призначення під розміщення виробничої бази, якою іпотекодавець користується на праві оренди, на підставі Договору оренди земельної ділянки посвідченого 12.05.2005 року Федотовою О.В. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області №2933 (п. 1.2. Договору про задоволення вимог іпотеко держателя).
З наведеного вбачається, що позивач відповідно до Договору про задоволення вимог іпотекодержателя набув прав власності на нерухоме майно (нежитлову будівлю), яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 3222484400:11:003:0004 яка перебуває в оренді у відповідача 1 та частково в суборенді у відповідача 2, що також додатково підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №129221126 від 27.06.2018.
Доводи позивача загалом зводяться до порушення відповідачем 1 його права користувача земельної ділянки з кадастровим номером 3222484400:11:003:0004, оскільки на його думку, з моменту набуття ним права власності на предмет іпотеки (нежитлову будівлю, загальною площею 1437,5 кв.м.) до нього перейшли всі права орендаря, які належали відповідачу 1 щодо всієї земельної ділянки площею 2 гектари. 
Згідно пункту "е" частини першої статті 141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.
Частиною 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі" визначено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруд.
Договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці (абз.8 ч.1 ст.31 ЗУ "Про оренду землі").
Згідно позиції, викладеної у постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду 19.06.2018 у справі N922/3655/17 та від 07.11. 2018 року у справі N910/20774/17 та на яку посилається позивач - після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене. 
У пункті 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі N 713/1817/16-ц Верховний суд зазначає, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.
Згідно з ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч.2 ст.120 ЗК України).
Частина друга статті 120 Земельного кодексу України закріплює принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За приписом цієї частини визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на відповідні житловий будинок, будівлю чи споруду.
Перехід права на земельну ділянку до нового набувача нерухомого майна відбувається в силу прямого припису закону, незалежно від волі органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою.
Відтак, з моменту переходу права власності на розташоване на земельній ділянці нерухоме майно до нового власника у правовідносинах користування земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно, відбувається фактична заміна землекористувача, права й обов`язки землекористувача переходять до нового власника відповідного нерухомого майна.
Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній. (Аналогічна позиція викладена у п.п. 8.16 і 8.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі N 910/18560/16 та п.49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2019 по справі №263/6022/16-ц).
Твердження позивача про необґрунтоване посилання судом першої інстанції на вказану позицію  Великої Палати Верховного Суду, колегією суддів відхиляються, оскільки, по-перше, вказані твердження протирічать доводам самого позивача, які викладені як в апеляційній скарзі, так і в письмових поясненнях щодо необхідності врахувати правові висновки Великої Палати Верховного Суду (постанова від 04.12.2018 у справі №910/18560/16); по-друге, в силу положень ст.13, п.1 ч.2    ст.45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ч.4 ст.236 ГПК України Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права, а    висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відтак, суд першої інстанції правомірно врахував вказані висновки Верховного Суду щодо застосування зазначених вище норм права, хоча  і фактичні  обставини, установлені у справі №910/18560/16, є іншими, ніж у даній справі.   
З огляду на викладене, після переходу до позивача права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1437,5 кв.м. договір оренди земельної ділянки, на якій розташоване це майно, припинив дію щодо відповідача 1 в частині земельної ділянки, що знаходиться безпосередньо під цим об`єктом нерухомості та земельної ділянки необхідної в силу встановлених нормативів для обслуговування вказаної нежитлової будівлі.
Водночас, наведені положення чинного законодавства не врегульовують безпосередньо випадків юридичної долі земельної ділянки, що перебуває у користуванні (оренді) особи, що здійснила відчуження об`єкту нерухомості який знаходиться в межах даної ділянки та займає незначний відсоток площі останньої.
Натомість законодавець обмежується загальним підходом до регулювання питання переходу прав на землю в таких випадках.
Відтак, колегія суддів вважає, що у даному випадку суд першої інстанції правомірно керувався принципом співмірності площі земельної ділянки належної попередньому власнику будівлі з площею зайнятою будівлею з урахуванням площі необхідної для її обслуговування, оскільки в іншому випадку права первинного орендаря земельної ділянки будуть порушуватись.
За таких обставин, позивач повинен довести перед судом ту обставину, що земельна ділянка, яка необхідна останньому для розміщення та обслуговування належної йому нежитлової будівлі, загальною площею 1437,5 кв.м. повністю відповідає площі та межам земельної ділянки з кадастровим номером 3222484400:11:003:0004, яка перебуває в оренді у відповідача-1 та в межах якої розміщена нежитлова будівля, загальною площею 1437,5 кв.м.
Разом з тим, позивачем не надано до матеріалів справи жодних доказів на обґрунтування площі земельної ділянки, яка є необхідною для розміщення та обслуговування належної йому нежитлової будівлі, загальною площею 1437,5 кв.м. При цьому, наявна фактична не співмірність площі земельної ділянки кадастровим номером 3222484400:11:003:0004 - 2 гектари, із загальною площею нежитлової будівлі належної позивачу - 1437,5 кв.м. До того ж, позивач також не довів, що відповідач 1 укладаючи спірний договір розпорядився земельною ділянкою, що розташована під нежитловою будівлею, загальною площею 1437,5 кв.м. та необхідною для її обслуговування. Більше того, як свідчать долучені до матеріалів справи документи, на спірній земельній ділянці, крім нерухомого майна, яке належить на праві власності позивачу, розташовані також і інші приміщення. Доказів наявності у позивача прав на дані приміщення матеріали справи не містять.  
Посилання позивача на положення ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного Кодексу та ч.7 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», за відсутності доказів того, що для розміщення та обслуговування належної позивачу нежитлової будівлі, загальною площею 1437,5 кв.м. необхідною є площа всієї земельної кадастровим номером 3222484400:11:003:0004, є недостатнім для підтвердження наявності права оскаржувати дії відповідача 1 спрямовані на передачу в суборенду частини земельної ділянки кадастровим номером 3222484400:11:003:0004, оскільки в такому випадку єдиною управленою особою на оскарження правочину вчиненого щодо земельної ділянки є власник цієї земельної ділянки - Дмитрівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області. До того ж, передача земельної ділянки в суборенду відбулася за погодженням власника цієї земельної ділянки - Дмитрівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області (рішення 44 сесії 7 скликання від 22.11.2019, а.с.72 т.1).  
В матеріалах справи наявний лист №10 від 31.07.2020 відповідача 1 до позивача, яким повідомлено останнього про наявність факту погодження з Дмитрівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області (орендодавцем) щодо надання власнику будівлі (позивачу) в суборенду земельної ділянки 0.2 га, на якій розміщена будівля та яка необхідна для технічного обслуговування даної будівлі. Також відповідачем 1 запропоновано погодити терміни та умови підписання договору суборенди між відповідачем 1 та позивачем.
Також а матеріалах справи наявне рішення Дмитрівської сільської ради від 23.07.2020 яким надано погодження відповідачу 1 та позивачу на укладання договору суборенди земельної ділянки площею 0,2 га, розташованої в с. Мила Києво-Святошинського району Київської області терміном на 10 років.
Проте, вказані дії Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не кореспондуються з вимогами закону, оскільки права орендаря на вказану частину орендованої ним земельної ділянки припинились в момент переходу права власності на нерухоме майно до позивача, а відтак в цій частині земельна ділянка підлягає вилученню у попереднього землекористувача з передачею у користування позивача за розробленим та погодженим проектом відведення, позаяк таке вилучення земельної ділянки призведе до поділу існуючої земельної ділянки, за умови, що особливості земельної ділянки не унеможливлюють використання позивачем належного йому майна за умови користування не всією ділянкою кадастровим номером 3222484400:11:003:0004 в дійсних її межах.
Відтак, оскільки розпорядником земель в межах яких знаходиться належна позивачу нежитлова будівля є виключно Дмитрівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, тому всі питання, які виникають з використанням земельної ділянки розташованої в її межах позивачу необхідно вирішувати саме з Дмитрівською сільською радою, зокрема, щодо розмежування вказаної земельної ділянки та/або її виділення для подальшого надання позивачу у користування, а також щодо ініціювання питання припинення дії Договору оренди в частині земель, які знаходяться під будівлею та земель необхідних для обслуговування даної будівлі. 
Так, в матеріалах справи міститься рішення Дмитрівської сільської ради 54 сесії 7 скликання від 12.10.20, яким надано позивачу дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо розподілу земельної ділянки комунальної власності Дмитрівської сільської ради кадастровий номер 3222484400:11:003:0004, яка розташована  в с.Мила по вул. Комарова, буд. 23К Києво-Святошинського району Київської області. Тобто, позивач використовуючи своє право на отримання в користування земельної ділянки, яка розташована під його власністю (об`єкт нерухомості) та необхідною для її обслуговування, звертався за відповідним погодженням до власника цієї земельної ділянки.
Таким чином, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факту порушення свого права.  
Посилання позивача на правові висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 10.04.2018 по справі №915/672/17 не спростовують вищевстановленого та не впливають на висновки суду. До того ж, підстави і предмет позову та фактичні  обставини, установлені у цій справі, є іншими, ніж у справі №911/2865/20, тому ці справи не є подібними. 
Посилання позивача на правові висновки Верховного Суду України, які викладені у постановах від 08.06.2013 по справі №21-804а16, від 12.10.2016 по справі №6-2225цс16, також не спростовують вищевстановленого та не впливають на висновки суду, а також ці справи не є подібними з даною справою. Крім того, правова позиція, викладена у вказаних постановах, яка хоча і висловлена ВСУ, проте на момент розгляду даної справи не є обов`язковою в розумінні законодавства України для врахування правової позицією ВСУ. Така правова позиція може бути свідченням практики ВСУ, однак не створює для суду процесуального обов`язку щодо її врахування (Аналогічна позиція викладена у п.34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі N 233/3676/19).
Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.
 Аналізуючи повноту дослідження судом першої інстанції обставин справи та обґрунтування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано обов`язок щодо надання оцінки аргументам учасників справи, що відносяться до предмету спору, та не вбачає порушення останнім норм процесуального права. До того ж, у оскаржуваному судовому рішенні належним чином зазначені підстави, на яких останнє ґрунтується, що відповідає усталеній практики Європейського суду з прав людини,     яка відображає принцип,     пов`язаний з належним здійсненням правосуддя.   
Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі та письмових поясненнях, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.269, 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі та письмових поясненнях обставин.  
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.
Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

                                           П О С Т А Н О В И В :
                 1.Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк» на рішення Господарського суду Київської області від 26.01.2021 у справі №911/2865/20 залишити без задоволення. 
                 2.Рішення Господарського суду Київської області від 26.01.2021 у справі №911/2865/20 залишити без змін. 
3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги  покласти на скаржника.      
4.Матеріали справи №911/2865/20 повернути до Господарського суду Київської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.
          Повний текст судового рішення складено 05.07.2021.  

Головуючий суддя                                                            М.Л. Яковлєв 

Судді                                                                                Є.Ю. Шаптала

                                                                                В.В. Куксов