Постанова                                
Іменем України
 
15 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 174/814/19
провадження № 61-18381св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., 
 
учасники справи: 
позивач - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року, прийняту у складі колегії суддів: Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю., Каратаєвої Л. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2019 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (далі - АТ «ОГРС «Дніпропетровськгаз») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, які поивачем надаються за адресою: АДРЕСА_1 , встановлені газові прилади: плита газова, індивідуальне опалення та лічильник газу, зареєстровано 2 особи.
Позивач стверджував, що 11 грудня 2018 року за адресою надання послуг виявлено наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, цього ж дня у присутності споживача складено акт про виявлення порушень № 2649, протокол про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи № 2649 та акт про порушення № 2649.
20 грудня 2018 року проведено експертизу знятого лічильника газу та виявлено порушення цілісності корпусу лічильника, а саме: «на захисному склі відлікового механізму навколо технологічного отвору з нижньої частини наявні подряпини. Всередині відлікового механізму присутні конструктивні зміни, не передбачені заводом-виробником (відома шестерня зафіксована на валу за допомогою речовини схожої на клей», усередині самого лічильника виявлено втручання, а саме: «всередині відлікового механізму на валу шестерні присутня пружина, не передбачена заводом-виробником», що зафіксовано в підпунктах 1.3., 1.5 пункту 1 акта про порушення.
Висновком комісії лічильник визнано непридатним для комерційного обліку газу з вини споживача, оскільки виявлено несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу з метою зниження його показників, що свідчить про несанкціоноване втручання в роботу лічильника з боку відповідача. За результатами засідання комісії з розгляду актів про порушення прийнято рішення про задоволення акта про порушення від 11 грудня 2018 року № 2649 та складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості за період з 11 жовтня 2017 року 
по 30 листопада 2018 року у сумі 90 015,52 грн.
07 березня 2019 року відповідачу направлено рахунок на оплату вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу газу, але станом на дату звернення до суду нарахована сума не сплачена.
 
АТ «ОГРС «Дніпропетровськгаз» просило суд стягнути з ОСОБА_1 вартість необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу 
у розмірі 90 015,52 грн та вирішити питання розподілу судових витрат.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області 
від 22 липня 2020 року, ухваленим у складі судді Борцової А. А. у спрощеному позовному провадженні, у задоволенні позову АТ «ОГРС «Дніпропетровськгаз» відмовлено. 
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності вимог, оскільки позивач не надав беззаперечних доказів, які б підтверджували як факт вчинення відповідачем дій з несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, зокрема внесення до нього конструктивних змін, не передбачених заводом-виробником, так і факт викривлення ОСОБА_1 показників обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням), її вина позивачем не доведена.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року, прийнятою у спрощеному позовному провадженні, апеляційну скаргу АТ «ОГРС «Дніпропетровськгаз» задоволено, рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22 липня 2020 року скасовано.
Позов АТ «ОГРС «Дніпропетровськгаз» задоволено.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГРС «Дніпропетровськгаз» вартість необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу 
у розмірі 90 015,52 грн.
Стягнут з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГРС «Дніпропетровськгаз» судовий збір у розмірі 5 074,00 грн.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції вказав, що з наданих доказів встановлено  несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу та його визнано непридатним для комерційного обліку газу з вини споживача, оскільки згідно з положенням пункту 4 глави 6 розділу 10 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 
2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем), саме споживач має нести відповідальність за цілісність та збереження газового лічильника.
 
Апеляційний суд прийняв постанову у спрощеному позовному провадженні.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У грудні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 
2020 року, а рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22 липня 2020 року залишити в силі.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки не направив їй ухвалу про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги, тому вона була позбавлена можливості надати суду пояснення та заперечення на апеляційну скаргу, ухвалюючи судове рішення, суд апеляційної інстанції фактично взяв до уваги лише доводи позивача.
 
Крім того, заявник вказує, що оскільки судове засідання судом апеляційної інстанції проводилося без виклику сторін, тому копію постанови її представник не змін отримати відразу після судового засідання, а поштою копія постанови була направлена лише її представнику.
 
Вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми                      права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 311/2314/16 (провадження 
№ 61-35175св18), у постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 31 липня 2018 року у справі № 911/1143/16, 
від 12 березня 2020 року у справі № 914/766/17, від 31 липня 2019 року 
у справі № 904/4030/18, від 26 червня 2020 року у справі № 911/720/19. 
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
24 грудня 2020 року ухвалою Верховного Суду поновлено строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із Вільногірського міського суду Дніпропетровської області.
 
У січні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 серпня 2021 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
 
АТ «ОГРС «Дніпропетровськгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу в межах території Дніпропетровської області.
 
ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються АТ «ОГРС «Дніпропетровськгаз» за місцем її реєстрації та знаходження об`єкта, до якого надаються послуги: АДРЕСА_2 . Встановлено індивідуальний газовий лічильник газу, відкрито особовий рахунок, зареєстровано 2 особи.
Згідно з актом від 20 жовтня 2016 року № 67/16 про зняття/встановлення побутового газового лічильника (на/після держповірки) споживачу ОСОБА_1 встановлено лічильник газу марки Самгаз RS/2001-2 типу G-4, рік випуску - 2016, зав. № 5690796, встановлена пломба № С30079632 на штуцерах.
 
11 грудня 2018 року працівниками оператора ГРМ у присутності споживача у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, проведено демонтаж лічильника газу для направлення його на експертизу, про що складено протокол № (о/р) 2649 та акт про порушення № 2649.
 
20 грудня 2018 року проведено експертизу лічильника газу. Згідно з висновком комісії лічильник газу визнано непридатним для комерційного обліку газу згідно з пунктами 1.3, 1.5 та пунктом 6.4.1 Р50-071-98 з вини споживача, виявлено несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу з метою заниження його показників. Споживач повідомлений про додаткові нарахування згідно з висновками цього акта. 
 
26 грудня 2018 року вказаний акт розглянутий на засіданні комісії з розгляду актів про порушення кодексу Газорозподільної системи, прийнято рішення про проведення перерахунку (донарахування) об`ємів природного газу згідно з пунктом 11 (1) глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем за період з 11 грудня 2017 року по 30 листопада 2018 року за граничними об`ємами у розмірі 90 015,52 грн.
 
14 січня 2019 року розрахунок на оплату збитків направлено 
ОСОБА_1 за місцем проживання Рахунок споживачем не оплачено. 
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно 
у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 3 ЦПК України визначено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.
 
Згідно з частиною першою статті 360 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
 
Відповідно до вимог статті 361 ЦПК України разом з ухвалою про відкриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції надсилає копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів учасникам справи.
 
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України).
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
 
Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.
Так Європейський суд з прав людини зазначив, що загальна концепція справедливого судового розгляду, яка охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу, вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було поінформовано про цей факт. Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть упевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, inter alia, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи. Тому на національні суди може покладатися обов`язок з`ясувати, чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані сторонами, та, у разі потреби, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні (KHARCHENKO v. UKRAINE, № 37666/13, § 6, 7, ЄСПЛ, від 03 жовтня 2019 року).
 
Встановлено, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2020 року поновлено АТ «ОГРС «Дніпропетровськгаз» строк на апеляційне оскарження рішення Вільногірського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2020 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «ОГРС «Дніпропетровськгаз» на рішення Вільногірського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 
2020 року. У порядку підготовки справи до апеляційного розгляду надіслано особам, які беруть участь у справі, копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами; надано учасникам справи строк 15 днів з дня отримання копії ухвали, протягом якого може бути поданий відзив у письмовій формі на апеляційну скаргу, повідомлено сторони про розгляд апеляційної скарги 
АТ «ОГРС «Дніпропетровськгаз» на рішення Вільногірського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 121 - 122).
 
Супровідним листом від 14 вересня 2020 року учасникам справи, зокрема  представнику відповідача Григор`єву Д. В., направлено копію ухвали Дніпропетровського апеляційного суду від 11 вересня 2020 року та копію апеляційної скарги (а. с. 123).
 
Процедура спрощеного провадження включає в себе відкриття апеляційного провадження, про що суд апеляційної інстанції постановлює ухвалу, та надіслання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги з доданими до неї додатками (частина перша статті 359, стаття 361 ЦПК України).
 
Матеріали справи не містять відомостей про отримання ОСОБА_1 чи її представником ОСОБА_2 копії ухвали Дніпропетровського апеляційного суду від 11 вересня 2020 року про відкриття апеляційного провадження та копії апеляційної скарги з додатками до неї.
 
Однак суд апеляційної інстанції, пославшись на положення частини першої статті 368 ЦПК України, в оскаржуваній постанові від 28 жовтня 2020 року вказав, що перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарг, вважає за потрібне задовольнити апеляційну скаргу.
 
Таким чином, на момент перегляду справи в апеляційному порядку, процедура проведення спрощеного провадження була порушена.
При цьому, згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
 
Зазначене позбавило відповідача можливості надати зауваження щодо апеляційної скарги, поданої у справі, за якою вона є відповідачем, а апеляційний суд це позбавило обов`язку надати оцінку доводам й обґрунтуванням заперечення, тому суд не виконав свого зобов`язання стосовно дотримання закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу рівності сторін. 
 
Верховний Суд констатує, що апеляційний суд мав право розглянути справу у спрощеному позовному провадженні, проте вимоги цивільної процесуальної форми вимагають дотримання процедури проведення спрощеного позовного провадження.
 
Таким чином, суд апеляційної інстанції зробив передчасний висновок про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
 
До подібних по суті висновків дійшов Верховний Суд у постанові 
від 03 лютого 2021 року у справі № 761/38886/19 (провадження 
№ 61-3263св20).
 
У частині четвертій статті 411 ЦПК України закріплено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена постанова суду апеляційної інстанції ухвалена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржену постанову суду апеляційної інстанції скасувати; справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 402, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                              І. А. Воробйова

                                                                                                          Б. І. Гулько

                                                                                                           Г. В. Коломієць

                                                                                                          Р. А. Лідовець