П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/1626/20 	
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.
Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Миколаїв
Повний текст судового рішення складений  09.03.2021р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Металург» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - 

В С Т А Н О В И В:

21.04.2020р. товариство з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «Сервісний центр «Металург» звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків ДПС (нині - Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.01.2020р. №№0000335311 щодо збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 20283,01грн., а саме за податковими зобов`язаннями на 16226,41грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 4056,60грн.; 0000345311 щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 510грн. за порушення п.46.1. ст.46, п.48.1. ст.48, п.103.9. ст.103 Податкового кодексу України; від 02.04.2020р. №0002045311 щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 510грн. за порушення пп.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.51.1. ст.51, пп. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він не укладав договорів фрахтування, перевезення, найму або піднайму судна або транспортного засобу (їх частин) з контрагентами-нерезидентами, та не сплачував винагороду (компенсацію) за договорами перевезення, найму або піднайму судна або транспортного засобу (їх частин) для перевезення вантажів морськими або повітряними суднами, залізничним або автомобільним транспортом. Наголошує, що товар за імпортними контрактами з нерезидентами ввезений на повну суму контрактів, а не на виділену частку за вирахуванням суми фрахту, а тому висновок податкового органу про заниження податку з доходів нерезидента є безпідставним. Також зазначає про безпідставність висновків відповідача про заниження податку з доходів нерезидента та порушення Податкового кодексу України в частині неподання до контролюючого органу додатку ПН до декларації з податку на прибуток про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.03.2021р. позов задоволений з підстав того, що висновок податкового органу про заниження позивачем податку з доходів нерезидента є безпідставним, оскільки наявна фактична відсутність фрахту від нерезидентів. 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом при вирішенні справи вимог законодавства, внаслідок чого просить рішення суду скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апелянт посилається на виплату позивачем доходів на рахунок нерезидентів, але неутримання та несплату до бюджету податку з доходів нерезидентів.  
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що в період з 29.10.2019р. по 09.12.2019р. посадовими особами відповідача, на підставі наказу від 16.10.2019р. №264 та направлень від 21.10.2019р. №№42, 43, 44, 45, 46 проведено документальну планову виїзну  перевірку ТОВ «Сервісний центр «Металург» з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012р. по 30.06.2019р. та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2012р. по 30.06.2019р., за результатами якої складено акт перевірки від 16.12.2019р. №13/28-10-53-11/32654880. 
Перевіркою встановлено порушення позивачем: пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 16511245грн.;
п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся, на загальну суму 17841173грн.;
пп. 141.4.2 п.141.4 ст.141, п.103.4, п.103.9, п.103.10 ст.103 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок з доходів нерезидента на суму 16226,42грн., а саме: не подано до контролюючого органу додаток ПН до декларації з податку на прибуток про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів за 3 квартали 2016р., 2016р. та 2018р.;
п.51.1 ст.51, п.119.2 ст.119, пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України, п.3.2, 3,3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. №4 щодо подання недостовірних відомостей про фізичних осіб - платників податку, а саме у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за формою № 1-ДФ за 1 квартали 2017р., 1 та 2 квартали 2018р. не вірно відображено показники, що призвели до зміни податкових зобов`язань платників податків. /т.1 а.с.17-167/
За результатом розгляду акту перевірки, податковим органом винесені податкові повідомлення-рішення від 09.01.2020р. №№0000315311, 0000325311 (не є предметом розгляду у даній справі) та №№0000335311 щодо збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 20283,01грн., а саме за податковими зобов`язаннями на 16226,41грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 4056,60грн.; 0000345311 щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 510грн. за порушення п.46.1. ст.46, п.48.1. ст.48, п.103.9. ст.103 Податкового кодексу України (оскаржуються у даній справі). /т.2 а.с.94-97/
Листом ТОВ «Сервісний центр «Металург» від 27.01.2020р. №СЦМ-01-01-072-20 направлено до ДПС України скаргу на вищезазначені податкові повідомлення-рішення. /т.2                  а.с.99-138/
Рішенням ДПС України від 30.03.2020р. №11514/6/99-00-08-05-02-06 частково задоволено скаргу ТОВ «Сервісний центр «Металург», скасовано штраф за податковим повідомленням-рішенням №0000355311 (не є предметом оскарження в цій справі) у розмірі 2550грн., а в іншій частині податкові повідомлення-рішення, в тому числі ті, що є предметом спору у даній справі, залишені без змін, а скарга - без задоволення.
В подальшому, податковим органом, з урахуванням рішення ДПС України від 30.03.2020р. №11514/6/99-00-08-05-02-06, винесено податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020р. №0002045311 щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 510грн. за порушення пп.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.51.1. ст.51, пп. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України. /т.2 а.с.98/
Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позову виходячи з наступного.
Відповідно до пп. «г» пп.141.4.1 п.141.1 ст.141 ПК України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є фрахт та доходи від інжинірингу.
Згідно пп.141.4.4 п.141.4 ст.141 ПК України сума фрахту, що сплачується нерезиденту резидентом, у тому числі фізичною особою - підприємцем, фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, або суб`єктом господарювання (юридичною особою чи фізичною особою - підприємцем), який обрав спрощену систему оподаткування, або іншим нерезидентом, який провадить господарську діяльність через постійне представництво за договорами фрахту, оподатковується за ставкою 6 відсотків у джерела виплати таких доходів за рахунок цих доходів. При цьому: базою для оподаткування є базова ставка такого фрахту; особами, уповноваженими справляти податок та вносити його до бюджету, є резидент, який виплачує такі доходи, незалежно від того, чи є він платником податку, а також суб`єктом спрощеного оподаткування.
Згідно п.14.1.12 п.14.1 ст.14 ПК України базова ставка фрахту сума фрахту, включаючи витрати з навантаження, розвантаження, перевантаження та складування (схову) товарів, збільшена на суму витрат за рейс судна або іншого транспортного засобу, сплачуваних (відшкодованих) фрахтувальником згідно з укладеним договором фрахтування. 
Відповідно до пп.14.1.260 п.14.1 ст.14 ПК України фрахт - винагорода (компенсація), що сплачується за договорами перевезення, найму або піднайму судна або транспортного засобу (їх частин) для: перевезення вантажів та пасажирів морськими або повітряними суднами; перевезення вантажів залізничним або автомобільним транспортом.
Отже, передумовою для вчинення  порушення п.141.4 ст.141 ПК України, зокрема, пп. «г» пп. 141.4.1, 141.4.4, повинна бути наявність укладеного між сторонами договору перевезення, найму або піднайму судна або транспортного засобу (їх частин) для: перевезення вантажів та пасажирів морськими або повітряними суднами; перевезення вантажів залізничним або автомобільним транспортом.
При цьому, відповідно до пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 ПК України обов`язок утримати податок з доходів, виплачених на користь нерезидентів, виникає за умови якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Вивчивши матеріали справи, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про фактичну відсутність фрахту від нерезидентів RESIDUE SOLUTIONS PTY LTD, (Австралія), NFC SHENYANG PUMP INDUSTRY CO., LTD, (Китай), оскільки позивач у дійсності отримав за винагороду (компенсацію) послуги перевезення,  транспортування товару.

Так, 02.08.2016р. між ТОВ «Сервісний центр «Металург» (покупець) та RESIDUE SOLUTIONS PTY LTD, Австралія (продавець) укладено контракт №8310Р2665, згідно умов якого продавець зобов`язується продати, а покупець прийняти та оплатити обладнання (товар). 
Відповідно до п.3.1. вищезазначеного контракту умови поставки за вищезазначеним контрактом – CIF, морський порт м. Одеси, України (згідно Інкотермс-2010). /т.2 а.с.150-153/
Згідно додатку №1 до контракту, специфікації №1 предметом контракту №8310Р2665 від 02.08.2016р. комплект шнеков для ММ10 вартістю 38950 доларів США та транспортні витрати на умовах CIF-морський порт м. Одеси вартістю 8800 доларів США, загальною вартістю контракту 47750 доларів США. /т.2 а.с.151/
Тобто, позивачем за вищезазначеним договором, який є й договором поставки сплачувалася на користь нерезидента RESIDUE SOLUTIONS PTY LTD (Австралія), винагорода (компенсація) – фрахт, за перевезення, транспортування вантажу морським судном у розмірі 8800 доларів США.

Водночас, 18.07.2018р. між ТОВ «Сервісний центр «Металург» (покупець) та NFC SHENYANG PUMP INDUSTRY CO.,LTD, Китай (продавець) укладено контракт №8310Р3314, згідно умов якого продавець зобов`язується продати, а покупець купити товар в обсязі та за цінами, згідно додатків (специфікацій), які є невід`ємною частиною цього контракту.                           
Відповідно до п.3.1. вищезазначеного контракту умови поставки за вищезазначеним контрактом зазначаються у додатках до цього контракту. /т.2 а.с.161-164/
Згідно додатку до контракту (специфікації) №1 предметом контракту №8310Р3314 від 18.07.2018р. діафрагма 52.27.2.1. вартість 2238 євро, транспортні витрати на умовах CIР, Одеса вартістю 1600 євро, загальна вартість контракту 28456 євро. /т.2 а.с.164/
Тобто, позивачем за вищезазначеним договором, який є й договорм поставки сплачувалася на користь нерезидента SHENYANG PUMP INDUSTRY CO.,LTD, Китай винагорода (компенсація) – фрахт, за перевезення, транспортування вантажу у розмірі 1600 євро.

Разом з тим, відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п.133.4 ст.133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Отже, по грошовому зобов`язанню з податку на доходи нерезидента за серпень 2016р. у сумі 13121,01грн., нарахованому в податковому повідомленні-рішенні від 09.01.2020р. №0000335311 разом із штрафною санкцією в сумі 3280,25грн., 1095-денний термін, визначений ст.102 ПК України, сплинув ще в серпні 2019р, а тому податкове повідомлення-рішення від 09.01.2020р. №№0000335311 в цій частині є протиправним. /т.2 а.с.95/

Згідно п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.
Пунктом 48.1. ст.48 ПК України визначено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п.46.5 ст.46 цього Кодексу та чинному на час її подання.
Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.
Згідно п.103.9 ст.103 ПК України особа, яка виплачує доходи нерезидентові, зобов`язана у разі здійснення у звітному періоді (кварталі) виплат нерезидентам доходів із джерелом їх походження з України подавати контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до п.120-1.1 ст.120 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до п.198.5 ст.198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до ст.199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого п.201.4 стє.201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Оскільки, як встановлено судом, позивачем здійснювалося виплати доходів (фрахту) нерезидентам, у позивача був обов`язок подати до контролюючого органу додаток ПН до декларації з податку на прибуток про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів за 3 квартали 2016р., 2016р. та 2018р.
Разом з тим, застосування штрафу за неподання додатку ПН до декларації з податку на прибуток про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів за 3 квартали 2016р. неможливе з урахуванням строків, визначених ст.102 ПК України
Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 09.01.2020р. 0000345311 є протиправними в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 170грн. /т.2 а.с.96, 97/

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Згідно пп. «б» п. 176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані, зокрема, подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду.
Одночасно, з цим згідно пп.177.8 ст.177 ПК України під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від операцій, здійснюваних у межах обраних ним видів діяльності, суб`єкт господарювання, який нараховує (виплачує) такий дохід, не утримує податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності.
З аналізу вищенаведених положень ПК України вбачається, що податкові агенти не мають законодавчих підстав для утримання податку з доходів, виплачуваних фізичним особам - підприємцям, крім випадку, коли буде встановлено, що відносини за цивільно-правовим договором фактично є трудовими.
Податковим органом встановлено порушення позивачем п.51.1 ст.51, п.119.2 ст.119, пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України, п.3.2, 3,3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. №4 щодо подання недостовірних відомостей про фізичних осіб - платників податку, а саме у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за формою № 1-ДФ за 1 квартали 2017р., 1 та 2 квартали 2018р. не вірно відображено показники, що призвели до зміни податкових зобов`язань платників податків. /т.1 а.с.149-150/
Колегія суддів зазначає, що позивач при отриманні послуг (робіт) або придбані товарів у фізичних осіб - підприємців, діяв в рамках норм ПК України, оскільки при взаємовідносинах з суб`єктами підприємницької діяльності він не виступає в якості податкового агента, та, як наслідок, не зобов`язаний утримувати та перераховувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб за суб`єкта підприємницької діяльності, а отже, в податкових розрахунках форми 1-ДФ і не зобов`язаний відображати доходи, виплачені вказаним особам.
Крім того, штрафні санкції в розмірі 510грн., застосовані відповідачем на підставі                      п.119.2 ст.119 ПК України застосовується за умов, якщо: податковий агент не подав, подав з порушенням встановлених строків, подав не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками суми утриманого з них податку, звітність про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків; з одночасним виникненням умови, що такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку.
Однак, в узагальнених даних акта перевірки відповідач зазначив про відсутність донарахованих податкових зобов`язань (утриманого податку) ТОВ «СЦ «Металург».                          /т.1 а.с.149-150/
Таким чином, висновок Офісу ВПП щодо порушення позивачем пп. «б» п.176.2 ст. 176 ПК України за вищевказаних обставин та застосування до нього штрафних санкцій є необґрунтованим, а тому податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020р. №0002045311 є протиправним та підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та як наслідок неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст.311,  315,  317,  321, 322, 325,  329    КАС України  суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити частково, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року скасувати.
Ухвалити у справі постанову, якою визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення 09.01.2020р. №№0000335311 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 13121,01грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 3280,25грн.; 0000345311 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 170грн.;
від 02.04.2020р. №0002045311 щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 510грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Крусян А.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Яковлєв О.В.