П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 серпня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/6080/20	
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
-          Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду 17 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про стягнення недоплаченого середнього заробітку в розмірі 22 517,06 грн,

                                        В С Т А Н О В И Л А :

24 грудня 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, в якій просив стягнути з ТУ ДСА в Миколаївській області на його користь недоплачену середню заробітну плату в розмірі 22 517,06 грн.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що працює на посаді судді Ленінського районного суду м. Миколаєва. За період з   лютого 2020 року по вересень 2020 року перебував у відпустках та залучався до виконання військового обов`язку, проте його суддівська винагорода виплачена відповідачем не в повному обсязі. 
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік. При нарахуванні та виплаті позивачу суддівської винагороди, відповідач діяв в межах та в спосіб передбачений Конституцією України та законами України, та жодним чином не порушував прав позивача.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Не погодившись із прийнятим рішенням,   ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та  процесуального права, просить  рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, не наводячи жодних розрахунків на підтвердження обставин справи, фактично ототожнив календарні та робочі дні відпусток. Крім того, суд не звернув уваги на такий вид відпусток, в яких перебував позивач, як відпустка у зв`язку із навчанням та військові збори (середній заробіток військовозобов`язаним), грошове забезпечення, за які регулюється іншими законами, а не ст.136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", на яку послався суд.
          Відповідно до п.3 ч.1 ст.31  КАС України справа розглядається в письмовому провадженні.           
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
ОСОБА_1 працює на посаді судді Ленінського районного суду м. Миколаєва.
В період з лютого по вересень 2020 року позивач перебував у відпустках та залучався до виконання військових обов`язків всього 52 календарні дні, за які нараховано середній заробіток.
  Рішеннями Миколаївського окружного адміністративного суду у справах 400/3754/19, 400/2279/20, 400/3215/20, 400/2642/20, 400/2551/20, 400/3742/20 з територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області на користь позивача стягнуто недоплачену суддівську винагороду за період з вересня 2019 року по серпень 2020 року на загальну суму 153 722,27 грн.
Позивач вважає, що у зв`язку із виплатою за попередній рік його грошового забезпечення у меншому розмірі, його середньоденне грошове забезпечення при наданні відпусток також розраховувалось у меншому розмірі.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ст.136 Закону України"Про судоустрій і статус суддів" передбачено особливий порядок оплати щорічної відпустки суддів, відповідно до якого судді при виході у щорічну відпустку нараховуються: суддівська винагорода за дні, у які суддя перебуватиме у відпустці; допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу. При нарахуванні суддям коштів за час перебування у щорічній відпустці не підлягають застосуванню положення   частини 2   статті 21 Закону України "Про відпустки" та   Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"   від 02.06.2016  № 1402-VIII встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст.136 Закону № 1402 суддям  надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.  Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.
Статтею 29 Закону України "Про Держаний бюджет України на 2020 рік", до якої внесені зміни з 18.04.2020 року Законом № 553-XI  встановлено, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки. Стаття 29. Установити, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. 
При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.
Грошове забезпечення позивача станом на вересень 2020 року складалось з окладу 63 060 грн, коеф. 6 306 грн та вислуги років 30% - 20 809,8 грн - за повний робочий місяць.
Отже, дійсно, за час перебування позивача в щорічній відпустці протягом 2020 року загальною тривалістю 42 дні, його суддівська винагороди за дні перебування у відпустці, та допомоги на оздоровлення виплачувалась у повному обсязі та без будь-яких обмежень, передбачених Законом № 553-XI, що підтверджується наданими відповідачем розрахунком.
Щодо нарахування середнього заробітку на час проходження військових зборів та додаткової відпустки у зв`язку із навчанням судова колегія враховує наступне.
Як зазначає позивач, рішеннями Миколаївського окружного адміністративного суду у справах 400/3754/19, 400/2279/20, 400/3215/20, 400/2642/20, 400/2551/20, 400/3742/20 з територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області на його користь стягнуто недоплачену суддівську винагороду за період з вересня 2019 року по серпень 2020 року на загальну суму 153 722,27 грн.
Так, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду по справі № 400/3754/19 від 20 грудня 2019 року задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано  протиправним нарахування та виплату суддівської винагороди за вересень 2019 року із застосуванням розміру посадового окладу в сумі 48025 грн. Стягнуто з ТУ ДСА в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 недоплачену суддівську винагороду за вересень 2019 року в сумі 5 763,60 грн (  коефіцієнт 1,1 до посадового окладу). 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду по справі № 400/2279/20 від 25 серпня 2020 року задоволено позовну заяву ОСОБА_1 . Визнано протиправними дії ТУ ДСА в Миколаївській    області щодо нарахування та виплати  позивачу суддівської винагороди за період з 01 по 31 травня 2020 року    із обмеженням.
Стягнуто з    ТУ ДСА в Миколаївській області недоотриману частину суддівської винагороди на користь ОСОБА_1 за період з 01 по 31 травня 2020 року в сумі 36 009,20 грн, які недоплачені позивачу у відповідності до приписів Закону України № 553-IX. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року по справі № 400/3215/20 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 . Визнано протиправними дії ТУ ДСА в Миколаївській    області щодо нарахування та виплати  позивачу  суддівської винагороди за період з 01 по 31 липня 2020 року    із обмеженням відповідно до Закону № 553-IX.
Стягнуто з    ТУ ДСА в Миколаївській області недоотриману частину суддівської винагороди на користь ОСОБА_1 за липень 2020 року в сумі 42 945,80 грн. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року по справі № 400/2642/20 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 . Стягнуто з ТУ ДСА в Миколаївській області на користь позивача недоплачену суддівську винагороду за червень 2020 року в сумі 37 330,21 грн, які недоплачені позивачу у відповідності до приписів Закону України № 553-IX. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року по справі № 400/2551/20 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТУ ДСА в Миколаївській області на користь позивача недоплачену суддівську винагороду в сумі 10 200,56 грн (коефіцієнт до посадового окладу судді з 07.07.2019 по 31.08.2019).
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року по справі № 400/3742/20 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .   Стягнуто з ТУ ДСА в Миколаївській області недоплачену суддівську винагороду за серпень 2020 року в сумі 21 472,90 грн, які недоплачені позивачу у відповідності до приписів Закону України № 553-IX.
Наказом Ленінського районного суду м.Миколаєва № 46в/г/2020 від 18.09.2020 позивача увільнено від виконання обов`язків на час проходження військових зборів із збереженням заробітної плати відповідно до ст.119 КЗпП України та ст.29 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (а.с.28).
Ст.119 КЗпП України визначено, що на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у  робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і  середнього заробітку.
Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених  законами України "Про військовий обов`язок і військову службу"  і  "Про альтернативну (невійськову) службу",  "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.
Відповідно приписів ч.11 ст.29 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу", за призваними на збори військовозобов`язаними на весь період зборів та резервістами на весь час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, включаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середня заробітна плата на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування і форм власності.
Згідно з ч. 11 Інструкції про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам, затвердженої  наказом Міністра оборони України від 12.03.2007 № 80, виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, призваним на збори, провадиться підприємствами, де вони працюють, з подальшим відшкодуванням цих витрат військовими комісаріатами.
Приписами абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які працювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Згідно розрахункового аркушу за вересень 2020 року, ОСОБА_1 виплачено за п`ять днів військових зборів 10 734,10 грн, тобто із середнього заробітку з застосуванням обмежень відповідно до Закону № 553-IX.
В даному випадку стягненню на користь позивача підлягає недоплачена сума, яка вираховується за останні 2 календарні місяці роботи, виходячи із кількості робочих днів, відповідно до приписів Порядку № 100.
Недоплачена сума, стягнута за рішеннями судів за липень - серпень 2020 становить 64 418,7 грн, кількість робочих днів - 43, а отже середньоденна заробітна плата становить - 1498,11 грн. Тобто, стягненню на користь позивача підлягає недоплачена сума за військові збори у розмірі 7 490,55 грн (1498,11 х 5).
Щодо відпустки у зв`язку із навчанням, яка надана позивачу наказом Ленінського районного суду м.Миколаєва № 47 в/г2020 тривалістю 5 календарних днів з 29.09.2020 по 03.10.2020 року, судова колегія зазначає наступне (а.с.29).
Відповідно до ст.217 КЗпП України, на час додаткових відпусток у зв`язку з навчанням (статті 211,  213,  216 цього Кодексу) за працівниками за основним місцем роботи зберігається  середня заробітна плата.
У відповідності до  п.7 Порядку № 100, нарахування виплат за час додаткових відпусток у зв`язку з навчанням провадиться шляхом ділення загальної суми заробітної плати за останні 12 місяців, що передують навчальній відпустці. Отриманий результат перемножується на кількість календарних днів навчальної відпустки.
Згідно розрахункового аркушу за вересень 2020 року, ОСОБА_1 виплачено за п`ять днів учбової відпустки: 4 897,64 грн за два дні вересня та 7 346,46 грн за три дні жовтня 2020 року.
Отже, розраховуючи недоплачену суму за два дні учбової відпустки вересня 2020 року, необхідно враховувати період вересень 2019 - серпень 2020, поділений на 355 календарних днів. Середньоденна заробітна плата, в даному випадку становить 404,29 (143 521,71:355) грн.
А отже за два дні учбової відпустки у вересні 2020 року на користь ОСОБА_1 стягненню підлягає 808,58 (404,29 х 2)грн.
Розраховуючи недоплачену за три дні учбову відпустку позивача за жовтень 2020 року, необхідно враховувати період жовтень 2019 - вересень 2020, поділений на 355 календарних днів.
Середньоденна заробітна плата, в даному випадку, становить 388,05 (137758,11:355) грн. Недоплачена за три дні учбової відпустки позивача за жовтень 2020 року сума становить 1164,15 грн (388,05 х 3).
Враховуючи викладене, судова колегія приходить висновку, що стягненню на користь позивача підлягає недоплачене грошове забезпечення за військові збори та учбову відпустку, у загальній сумі 9 463,28 грн, з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.
Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та помилково прийшов висновку щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 06 січня 2021 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, 

                                                                                                    П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -   задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року – скасувати з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації в України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 недоотриману частину грошового забезпечення у сумі 9 463,28 грн (дев`ять тисяч чотириста шістдесят три грн двадцять вісім коп), з відрахуванням обов`язкових платежів та зборів.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

    Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

                      Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія
             
             Суддя:                                                                                К.В.Кравченко