ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" липня 2021 р.           Справа№ 925/7/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Майданевича А.Г.
суддів:            Ткаченка Б.О. 
          Суліма  В.В. 
 
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ниви Черкащини"
на рішення Господарського суду Черкаської області    від 10.03.2021    (повний текст рішення складено 19.03.2021)
у справі №925/7/21 (суддя - Дорошенко М.В.)
за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ниви Черкащини"
про стягнення 206  992,80 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2021 року Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ниви Черкащини" (далі - відповідач) про стягнення 206992,80 грн. 
В обґрунтування своїх вимог позивач послався на порушення відповідачем умов договору №60/В33-2020 від 24.06.2020 щодо поставки товару за заявкою позивача №78/5/7-1537 від 24.07.2020 у передбачений договором строк. У зв`язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 206992,80 грн, з яких: 120745,80 грн - пені та 86247,00 грн - штрафу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Черкаської області    від 10.03.2021 позов задоволено повністю. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ниви Черкащини" на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - 120 745,80 грн пені, 86 247,00 грн штрафу та 3104,89 грн судового збору. 
Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач в порушення покладеного на нього договором №60/В33-2020 від 24.06.2020 та заявкою №78/5/7-1537 від 24.07.2020 обов`язку, своє зобов`язання щодо поставки товару в строк не виконав, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ниви Черкащини" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області    від 10.03.2021    скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права. 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Ниви Черкащини" зазначає, що не отримувало від позивача заявку №78/5/7-1537 від 24.07.2020 у поштовому відправленні з трек-кодом 0408030839128. Натомість, у вказаному відправленні був акт №89 від 24.07.2020. 

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу 

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 25.06.2021, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач зазначає, що 27.07.2020 надіслав відповідачу рекомендованим листом заявку №78/5/7-1537 від 24.07.2020 на поставку 15  000 кг товару за місцем постачання і датою поставки товару товароодержувачу – 05.08.2020. Вказану заявку відповідач отримав 01.08.2021, проте товар не було поставлено.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., судді Руденко М.А., Поляк О.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ниви Черкащини" на рішення Господарського суду Черкаської області    від 10.03.2021 у справі №925/7/21.
31.05.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Ниви Черкащини" подано заяву про усунення недоліків, до якої долучено платіжне доручення №1280.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ниви Черкащини" на рішення Господарського суду Черкаської області    від 10.03.2021 у справі №925/7/21. Призначено до розгляду апеляційну скаргу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2021, у зв`язку з перебуванням суддів Руденко М.А. та Поляк О.І. у відпустці, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя – Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 прийнято справу №925/7/21 до провадження  за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ниви Черкащини" на рішення Господарського суду Черкаської області  від 10.03.2021 у складі колегії суддів: головуючий суддя – Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Сулім В.В.
З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, та закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги    по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

           24.06.2020 року Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Ниви Черкащини" (учасник) уклали договір №60/В33-2020 (далі – договір).
Згідно з пунктом 1.1 договору учасник зобов`язується у визначені договором строки поставити замовнику якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1), а замовник – прийняти і оплатити такі товари.
У пункті 1.2 договору сторони вказали найменування (номенклатуру, асортимент) товару: Рибні консерви та інші рибні страви і пресерви – за кодом СРVза ДК 021:2015 – 15240000-2 (консерви рибні (бички обсмажені в томатному соусі)) (далі – товар) і кількість товару – 15000 кг.
Ціна договору складає 1  232 100,00 грн, у тому числі податок на додану вартість у сумі 205350,00 грн (пункт 4.1 договору).
Відповідно до пункту 6.1 договору дата та місце поставки товару зазначається в письмовій заявці. Строк поставки товару за цим договором складає 14 календарних днів з моменту отримання учасником письмової заявки замовником, але не пізніше дати вказаної в ній.
Не пізніше 7 (сьомого) числа кожного місяця учасник (представник учасника) прибуває до замовника для отримання письмової заявки.
Заявка вручається під особистий підпис учасника (представника учасника) або в разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається учаснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу учасника, зазначену в розділі 14 договору.
У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару.
У випадку корегування інформації, яка зазначена в заявці, замовник має право здійснити таке коригування засобами зв`язку з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке коригування вважається недійсним.
Підпунктами 7.3.1, 7.3.8 пункту 7.3 договору учасник зобов`язаний забезпечити своєчасне отримання поштових відправлень (кореспонденції) за цим договором, у тому числі на відповідному об`єкті поштового зв`язку та забезпечити поставку товару у строки та на умовах, передбачених цим договором.
За порушення строку поставки товару, зазначеного в заявці, учасник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості товару, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості недопоставленого товару. У випадку порушення строку поставки замовник має право відмовитись від цього договору у повному обсязі (пункт 8.3 договору).
За прострочення виконання учасником зобов`язань за договором нарахування штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) припиняється через рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (пункт 8.8 договору).
Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині взаєморозрахунків – до їх повного виконання (пункт 11.1 договору).
Відповідно до пункту 12.7 договору дострокове його розірвання (відмова від цього договору) може бути здійснене в односторонньому порядку з ініціативи замовника у випадках, передбачених цим договором. Договір вважається розірваним на вимогу замовника на умовах, передбачених цим договором, з дати розірвання, зазначеної замовником в повідомленні про розірвання договору.
Згідно з пунктами 12.13 договору усі повідомлення, будь-яке листування за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, якщо вони письмово оформлені та надіслані відповідним листом (рекомендований лист, цінний лист з описом вкладення, передача листа кур`єром).
24.06.2020 сторони підписали специфікацію до договору №60/В33-2020 від 24.06.2020 (додаток №1 до договору), в якій вказали найменування товару (асортимент) – Рибні консерви та інші рибні страви і пресерви – за кодом СРVза ДК 021:2015 – 15240000-2 (консерви рибні (бички обсмажені в томатному соусі)); місце постачання товару – військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, 04080, м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А; одиницю виміру – кілограм, кількість товару - 15000 кг; ціну за одиницю з ПДВ – 82,14 грн. і загальну суму з    ПДВ – 1232100,00 грн.
Звертаючись з позовною вимогою позивач послався на порушення відповідачем умов договору №60/В33-2020 від 24.06.2020 щодо поставки товару за заявкою позивача №78/5/7-1537 від 24.07.2020 у передбачений договором строк. У зв`язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 206992,80 грн, з яких: 120745,80 грн - пені та 86247,00 грн - штрафу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до   статті 509 Цивільного кодексу України та  статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Так, договір, укладений між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ниви Черкащини", за своєю правовою природою відноситься до договорів поставки.
Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).
Згідно зі  статтею 628 Цивільного кодексу України   зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору 27.07.2020 позивач надіслав відповідачу рекомендованим листом заявку №78/5/7-1537 від 24.07.2020 на поставку товару, а саме 15000 кг консервів рибних (бички обсмажені в томатному соусі) за місцем постачання: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А із датою поставки товару товароодержувачу – 05.08.2020.
На підтвердження фактів надіслання 27.07.2020 заявки від 24.07.2020 №78/5/7-1537 і одержання її відповідачем, позивач надав: копію заявки; копію фіскального чеку ВПЗ Київ 80 АТ "Укрпошта" про прийняття адресованого відповідачу рекомендованого листа з трек-кодом 0408030839128; відомості із офіційного сайту АТ "Укрпошта" https://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku щодо відстеження поштового відправлення з трек-кодом 0408030839128. Відповідач одержав поштове відправлення з трек-кодом 0408030839128 - 01.08.2020. 
Проте, відповідно до умов договору та заявки від 24.07.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Ниви Черкащини" не здійснило поставку товару в строк до 05.08.2020.
Скаржником в апеляційній скарзі та у відзиві на позовну заяву зазначено, що в поштовому відправленні була не заявка позивача №78/5/7-1537 від 24.07.2020, а акт №89 від 24.07.2020. 
Однак, на підтвердження вказаної обставини відповідач подав до суду не копію акту  №89 від 24.07.2020 на яку посилався, а копію акту №87 від 23.07.2020.
При цьому, з долученої до матеріалів справи позивачем копії акта №89 від 24.07.2020 вбачається, що останній був підписаний та його примірник одержаний наручно представником відповідача Голуженко Л.В. - 24.07.2020.
Відповідно до частин 1, 3  статті 13 Господарського процесуального кодексу України  судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно частин 1, 3  статті 74 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до  статті 76 Господарського процесуального кодексу України  належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до  статті 78 Господарського процесуального кодексу України  достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Відповідно до  статті 86 Господарського процесуального кодексу України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі  статтею 79 Господарського процесуального кодексу України    наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Верховний Суд        у постановах від 02.10.2018 у справі        №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів зазначає, що відповідач ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надав належні та достовірні докази отримання саме копії акта №89 від 23.07.2020, а не заявки №78/5/7-1537 від 24.07.2020, тому вказане твердження відповідача є безпідставне.
Таким чином, факт надіслання позивачем відповідачу 27.07.2020 і одержання останнім 01.08.2020 заявки №78/5/7-1537 від 24.07.2020 є доведеним.
Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не виконав зобов`язання щодо поставки товару позивачу в установлений договором і заявкою від 24.07.2020 №78/5/7-1537 строк, чим порушив право позивача на своєчасне одержання товару.
Відповідно до пункту 7.2.1 договору у випадку порушення учасником своїх зобов`язань щодо порядку постачання товару, у тому числі його кількості, якості, термінів, строків, маркування, тари або упаковки, при зміні учасником в односторонньому порядку умов договору чи відмови від виконання договору, відмови учасника від зміни на обґрунтовану вимогу замовника істотних умов договору у випадках передбачених ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», замовник в односторонньому порядку, має право відмовитись від цього договору в повному обсязі або частково.
У зв`язку з невиконанням умов договору щодо поставки товару, 02.11.2020 позивач надіслав відповідачу цінним листом з описом вкладення повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку з 12.11.2020, яке відповідач одержав 10.11.2020.
20.11.2020 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України надіслала відповідачу претензію №18/6-2731, в якій вимагала сплатити пеню та штраф у розмірі 208  224,90 грн, у зв`язку порушенням строку поставки товару. Вказана претензія залишилась відповідачем без уваги. 
Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Суд зазначає, що, оскільки відповідач у встановлений договором та заявкою строк свого обов`язку щодо поставки товару не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (стаття 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (стаття 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.
Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення (стаття 218 Господарського кодексу України).
Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на  правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові  наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 Господарського кодексу України).
Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (частина перша статті 199 Господарського кодексу України).
Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 Цивільного кодексу України є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).
В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.
Згідно з частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
За таких обставин, суд дійшов висновку, що сторони за взаємною згодою визначили вид штрафних санкцій та їх розмір за порушення зобов`язань за договором, беручи до уваги той факт, що дані зобов`язання з приводу поставки товару не є грошовими зобов`язаннями та положення щодо обмеження розміру штрафних санкцій законом на них не поширюються.
Зазначена позиція кореспондується з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 03.03.2020 у справі № 922/2220/19, від 17.09.2020 у справі № 922/3548/19 та від 16.02.2021 у справі № 910/1972/20.
Крім того, у випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою    ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього    Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Тобто, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі    статтею 549 Цивільного кодексу України    пеня та штраф є формами неустойки.
Таким чином, чинне законодавство допускає можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені, які не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №917/194/18, від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17.
Як вказувалось вище, відповідно до пункту  8.3 договору за порушення строку поставки товару, зазначеного в заявці, учасник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості товару, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості недопоставленого товару. У випадку порушення строку поставки замовник має право відмовитись від цього договору в повному обсязі.
Апеляційний господарський суд, перевіривши, за допомогою програми "Ліга:Закон", розрахунок пені та штрафу, наведений позивачем, дійшов висновку, що сума пені у розмірі 120  745,80 грн та сума штрафу в розмірі 86  247,00 грн є арифметично правильними.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог Військової частина НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ниви Черкащини" про стягнення 206992,80 грн штрафних санкцій, у зв`язку з доведеністю та обґрунтованістю.
На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
          
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006  №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Ниви Черкащини" на рішення Господарського суду Черкаської області    від 10.03.2021    у справі №925/7/21 задоволенню не підлягає. Рішення  Господарського суду Черкаської області    від 10.03.2021    у справі №925/7/21    слід залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ниви Черкащини" на рішення Господарського суду Черкаської області    від 10.03.2021    у справі №925/7/21 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області    від 10.03.2021    у справі №925/7/21 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Ниви Черкащини".
4. Матеріали справи №925/7/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            А.Г. Майданевич 

Судді                                                                                Б.О. Ткаченко

                                                                                В.В. Сулім