ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2021 року                                                                                      Справа № 906/1165/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Грязнов В.В. ,  суддя Бучинська Г.Б. 

при секретарі судового засідання Першко А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-ВС" та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РІМ-2000", які подані на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 31 травня 2021 року в справі №906/1165/20 (суддя - Кудряшова Ю.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РІМ-2000"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-ВС"
про стягнення 172 019 грн 23 коп.
за участю представників сторін:
від Позивача - Саєнко І.М.;
від Відповідача - Сидорчук Ю.М..

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 9 квітня 2021 року в справі №906/1165/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РІМ-2000" (надалі – Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-ВС" (надалі – Відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 150375 грн 96 коп., 3% річних в розмірі 2032 грн 78 коп., пені в сумі 19610 грн., задоволено позов частково. Стягнуто з Відповідача на користь на Позивача 150375 грн 96 коп. основного боргу, 11973 грн 85 коп.  пені, 2786 грн 71 коп. 3% річних, 751 грн 87 коп.  інфляційних, в решті позову відмовлено (том 2, а.с. 30-36).
19 квітня 2021 на адресу суду надійшла заява Позивача (вх. №02-44/663/21 від 19 квітня 2021 року) про розподіл судових витрат у справі №906/1165/20, відповідно до якої Позивач просив стягнути з Відповідача 164513 грн вартості витрат на професійну правничу допомогу, 448 грн 96 коп. поштових витрат, 16373 грн 74 коп. витрат, пов`язаних з відрядженням з метою участі в судових засіданнях (том 2, а.с. 46-49).
В обґрунтування вимог заяви представником Позивача подано суду копію детального опису виконаних робіт, копію акту виконаних робіт , витраченого часу від 12 квітня 2021 року на суму 164901 грн 90 коп. (за період з 17 серпня 2020 року по 12 квітня 2021 року), копію платіжного доручення №5514 від 7 вересня 2020 року на суму 38708 грн 30 коп., копію рахунку на оплату № 7 від 12 квітня 2021 року на суму 125804 грн 70 коп., копії документів, підтверджуючих поштові витрати, копії платіжних доручень в   кількості 4 арк., копії наказів про відрядження адвоката Саєнко І.М., копії відрядних посвідчень на 4 арк (том 2, а.с.51-114).
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21 квітня 2021 року прийнято до розгляду заяву Позивача (вх. №02-44/663/21 від 19 квітня 2021 року) про розподіл судових витрат та про ухвалення додаткового рішення у справі №906/1165/20, та  призначено судове засідання (том 2, а.с. 116).
26 квітня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання Відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, відповідно до якого, Відповідач просив відмовити Позивачу в задоволенні заяви Позивача про стягнення судових витрат на суму 181335 грн 57 коп., посилаючись на те, що в позовній заяві Позивач просив стягнути лише витрати по сплаті судового збору, а також зазначив, що наведені витрати є не співмірними з ціною позову і не відповідають складності роботи адвоката. Разом з цим, Відповідач зазначив, що навіть сума судових витрат, зазначена в попередньому орієнтовному розрахунку судових витрат є завищеною, а зазначений в ньому витрачений час не співпадає з поданим пізніше детальним описом виконаних робіт (том 2, а.с. 121-125).
28 квітня 2021 року до суду надійшла заява Позивача (вх. №02-44/728/21 від 28 квітня 2021 року) про збільшення судових витрат, що підлягають розподілу, відповідно до якої Позивач просив стягнути з Відповідача 176179 грн 10 коп. вартості витрат на професійну правничу допомогу, 543 грн 96 коп. поштових витрат, 20623 грн 74 коп. витрат, пов`язаних з відрядженням з метою участі в судових засіданнях. До даної заяви були подані додаткові докази понесення таких витрат (том 2,а.с. 132-157).
28 квітня 2021 року на електронну пошту суду надійшов відзив на заяву Позивача  (вх. №02-44/728/21 від 28 квітня 2021 року) про збільшення судових витрат, відповідної до якої Відповідач просив відмовити в задоволенні зазначеної вище заяви.
17 травня 2021 року до суду надійшла заява Позивача про доручення до справи деталізованих доказів щодо підтвердження судових витрат, а саме: квитки, придбані для проїзду у транспорті (поїзді, автобусі, метро, тролейбусі), квитанцій, підтверджуючих оплату проживання у місті Житомирі, відрядне посвідчення (том 2, а.с. 172-185).
17 травня 2021 року до суду надійшла заява ТОВ "РІМ-2000" (вх. №02-44/792/21 від 17 травня 2021 року) про збільшення судових витрат, що підлягають розподілу, відповідно до якої Позивач просив суд стягнути з Відповідача 198250 грн 10 коп. вартості витрат на професійну правничу допомогу, 602 грн 96 коп. поштових витрат, 24923 грн 74 коп. витрат, пов`язаних з відрядженням з метою участі в судових засіданнях. До даної заяви були подані додаткові докази понесення таких витрат (том 2, а.с. 189-207).
24 травня 2021 року на електронну пошту суду надійшла заява Позивача (вх. №02-44/836/21 від 24 травня 2021 року) про збільшення судових витрат, що підлягають розподілу, відповідно до якої Позивач просив суд стягнути з Відповідача 217483 грн 40 коп. вартості витрат на професійну правничу допомогу, 45 грн 96 коп. поштових витрат, 29223 грн 74 коп. витрат, пов`язаних з відрядженням з метою участі в судових засіданнях. До даної заяви були подані додаткові докази понесення таких витрат (том 3, а.с. 4-20).
26 травня 2021 року на електронну пошту суду надійшла заява Позивача (вх. №02-44/860/21 від 26 травня 2021 року) про орієнтовне збільшення судових витрат, що підлягають розподілу, відповідно до якої Позивач просив суд стягнути з Відповідача 217483 грн 40 коп. вартості витрат на професійну правничу допомогу, 45 грн 96 коп. поштових витрат, 29223 грн 74 коп. витрат, пов`язаних з відрядженням з метою участі в судових засіданнях (том 3, а.с. 32-54).
26 травня 2021 року на електронну пошту суду надійшов відзив Відповідача на заяву про збільшення судових витрат, що підлягають розподілу, відповідно до якого Відповідач просив відмовити в стягненні таких витрат в сумі 247353 грн.
27 травня 2021 року на електронну пошту суду від Відповідача надійшов відзив на заяву про орієнтовне збільшення судових витрат, відповідно до якої Відповідач просив відмовити в задоволенні такої заяви.
Додатковим рішенням від 31 травня 2021 року заяву Позивача  (вх. №02-44/663/21 від 19 квітня 2021 року) про розподіл судових витрат у справі №906/1165/20 задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 51446 грн 48 коп. витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти вимог заяви Позивача (вх. №02-44/663/21 від 19 квітня 2021 року) про розподіл судових витрат у справі №906/1165/20 відмовлено. Заяви Позивача про збільшення судових витрат за вх. №02-44/728/21 від 28 квітня 2021 року, №02-44/792/21 від 17 травня 2021 року, 02-44/836/21 від 24 травня 2021 року, 02-44/860/21 від 26 травня 2021 року місцевим господарським судом залишено без розгляду (том 3, а.с. а.с.132-136).

Не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції додатковим рішенням, Відповідач  подав апеляційну скаргу (том 3, а.с.  144-149), в якій з підстав,    висвітлених в ній,    просить скасувати додаткове рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити Позивачу в стягненні витрат на правничу допомогу.
Зокрема,    мотивуючи апеляційну скаргу, Відповідач  звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що адвокатом Позивача штучно завищено адвокатські витрати шляхом занесення до детального опису виконаних робіт технічної роботи, яка не належить до видів адвокатської діяльності, що передбачені статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Також у попередньому розрахунку зазначено, що представництво в суді першої інстанції не менше 3 засідань триватиме 30 годин, проте зазначене явно суперечить реальному часу розгляду справи в суді, що підтверджується журналами судових засідань, що вкотре свідчить про збільшення обсягу робіт адвокатом. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12 липня  2021 року поновлено Відповідачу строк на апеляційне оскарження та  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області   від 31 травня 2021 року (том 3, а.с. 170).

Не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції додатковим рішенням, Позивач  подав апеляційну скаргу (том 3, а.с.  196-214), в якій з підстав,    висвітлених в ній,    просив частково скасувати додаткове рішення суду та прийняти нове рішення, яким додатково стягнути з Відповідача на користь Позивача 166036 грн 92 коп. вартості витрат на професійну правничу допомогу, 645 грн 96 коп. поштових витрат, 29223 грн 74 коп. витрат, пов`язаних з відрядженням з метою участі в судових засіданнях та скасувати оспорюване  рішення в частині відмови в задоволенні заяв про збільшення сум судових витрат.
Зокрема,    мотивуючи апеляційну скаргу, Позивач   звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що зважаючи на невизнання та заперечення Відповідачем позовних вимог,  Позивач був вимушений  витрачати додатковий робочий час адвоката та у відповідності до приписів статі 169 ГПК України готувати у письмовій формі відповідні процесуальні документи з додатками до них, додатково роздруковувати архівну бухгалтерію. Позивач вказує, що він не міг передбачити, що необхідно додатково готувати ряд процесуальних документів. Представник Позивача подав до суду погодинний детальний порядок обчислення вартості правничої допомоги адвоката. Що ж стосується неприйняття судом першої інстанції до розгляду заяв про збільшення судових витрат, то Позивач вказав, що такі заяви були результатом затягування розгляду справи та виникненням необхідності додаткових затрат на надання правничої допомоги, які в свою чергу є похідними заявами від первинної заяви про розподіл судових витрат. Як вказує апелянт суд першої інстанції перебрав на себе повноваження щодо вирішення питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14 липня  2021 року поновлено Позивачу строк на апеляційне оскарження та  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області   від 31 травня 2021 року. Об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційну скаргу Позивача   та апеляційну скаргу Відповідача, які подані на додаткове рішення Господарського суду   Житомирської області від 31 травня 2021 року в справі №906/1165/20 для спільного розгляду (том 3, а.с. 221).

23 липня 2021 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив від Відповідача на апеляційну скаргу Позивача (том 4, а.с. 1-14), в котрому Відповідач просив залишити апеляційну скаргу Позивача без задоволення. Відповідач вказав, що не заперечує проти підтвердження і надання представником Позивача певних послуг таких як участь в судовому засіданні, складення позовної заяви, відповіді на відзив, здійснення розрахунку ціни позову, що в загальному складає 759 хв. (12 :39год.).
23 липня 2021 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив від Позивача на апеляційну скаргу Позивача (том 4, а.с. 1-14), в котрому Позивач просив залишити апеляційну скаргу Відповідача без задоволення. Позивач вказав, що Відповідач попри всі заявленні клопотання про зменшення судових витрат не надав жодного доказу на підтвердження своїх заперечень та неспівмірності судових витрат, а Позивач навпаки ж надав суду всі детальні розрахунки та описи робіт, що підтверджуються відповідними доказами. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 липня 2021 року проведення підготовчих дій було закінчено та призначено розгляд апеляційної скарги на 13 вересня  2021 року об              14:00 год..
Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 13 вересня 2021 року в зв`язку із перебуванням у відрядженні судді-члена колегії Філіпової Т.Л.,   та відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у справі №906/1165/20. Визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя   Василишин А.Р., суддя Грязнов В.В., суддя Бучинська Г.Б..     
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13 вересня 2021 року прийнято справу №906/1165/20 до провадження Північно-західного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючий суддя   Василишин А.Р., суддя Грязнов В.В., суддя Бучинська Г.Б..     

В судовому засіданні від 13 вересня 2021 року, представник Позивача  підтримав доводи поданої апеляційної скарги та заперечив проти доводів апеляційної скарги Відповідача,  просив частково скасувати додаткове рішення суду та прийняти нове рішення, яким додатково стягнути з Відповідача на користь Позивача 166036 грн 92 коп. вартості витрат на професійну правничу допомогу, 645 грн 96 коп. поштових витрат, 29223 грн 74 коп. витрат, пов`язаних з відрядженням з метою участі в судових засіданнях та скасувати рішення в частині відмови в задоволенні заяв про збільшення сум судових витрат. Представник Позивача вказав, що Позивач був вимушений  витрачати додатковий робочий час адвоката,  готувати у письмовій формі відповідні процесуальні документи з додатками до них, додатково роздруковувати архівну бухгалтерію. Як зазначив представник, Позивач не міг передбачити, що необхідно додатково готувати ряд процесуальних документів. Представник Позивача подав до суду погодинний детальний порядок обчислення вартості правничої допомоги адвоката. Що ж стосується неприйняття судом першої інстанції до розгляду заяв про збільшення судових витрат, то Позивач вказав, що такі заяви були результатом затягування розгляду справи та виникненням необхідності додаткових затрат на надання правничої допомоги, які в свою чергу є похідними заявами від первинної заяви про розподіл судових витрат. Також, представник Позивача вказав що буде подавати заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, розрахунок якої та докази надасть пізніше.  
В судовому засіданні від 13 вересня 2021 року, представник Відповідача  підтримав подану ним апеляційну скаргу, та заперечив проти поданої Позивачем апеляційної скарги,  просив скасувати додаткове рішення суду та прийняти нове рішення, яким стягнути судові витрати відповідно до розрахунку, проведеного у відзиві на апеляційну скаргу Позивача. Також, представник Відповідача вказав, що відкладення розгляду заяви Позивача про стягнення судових витрат було зумовлене поданням безкінечних заяв про стягнення судових витрат та формуванням нечіткої позиції щодо остаточної суми таких витрат, відповідно Відповідач зумовлений був в коротші терміни ознайомлюватися з такими заявами та готувати відзив на них. На переконання представника Відповідача, адвокатом Позивача штучно завищено адвокатські витрати шляхом занесення до детального опису виконаних робіт технічної роботи, яка не належить до видів адвокатської діяльності, що передбачені статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Представник Відповідача погодився з деякими видами надання правничої допомоги про що детально були ним зазначено у відзиві на апеляційну скаргу Позивача.
Заслухавши пояснення представника Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги, відзиви на апеляційну скаргу стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів   Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Позивача та апеляційну скаргу Відповідача слід залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Житомирської області  без змін. 

При цьому, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд констатує, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.           
Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України: учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
В силу дії пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (а саме: - подання (заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи); зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;         розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
За положеннями частини 1 статті 123 ГПК України вбачається що, судові витрати складаються з: судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:       розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим, частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Водночас, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);       обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;   ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В силу дії статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність": гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При цьому як вже вказано вище на адресу Господарського суду Житомирської області надійшла заява Позивача (вх. №02-44/663/21 від 19 квітня 2021 року) про розподіл судових витрат у справі №906/1165/20, відповідно до якої Позивач просив стягнути з Відповідача 164513 грн вартості витрат на професійну правничу допомогу, 448 грн 96 коп. поштових витрат, 16373 грн 74 коп. витрат, пов`язаних з відрядженням з метою участі в судових засіданнях (том 2, а.с. 46-49).
В обґрунтування вимог заяви представником Позивача подано суду копію детального опису виконаних робіт, копію акту виконаних робіт , витраченого часу від 12 квітня 2021 року на суму 164901 грн 90 коп. (за період з 17 серпня 2020 року по 12 квітня 2021 року), копію платіжного доручення №5514 від 7 вересня 2020 року на суму 38708 грн 30 коп., копію рахунку на оплату № 7 від 12 квітня 2021 року на суму 125804 грн 70 коп., копії документів, підтверджуючих поштові витрати, копії платіжних доручень   в кількості 4 арк., копії наказів про відрядження адвоката Саєнко І.М., копії відрядних посвідчень на 4 арк (том 2, а.с.51-114).
З долучених до матеріалів справи доказів  вбачається     дотримання представником Позивача вимог частини 8 статті 129 ГПК України, а саме щодо подання доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції протягом п`яти днів, після заявлення   про такі судові витрати.
Як вбачається із матеріалів справи, 17 серпня 2020 року між Позивачем  (замовник) та Адвокатським бюро "Саєнко і партнери" укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги в господарському процесі №1/20 (надалі – Договір; том 1, а.с. 54-58).
Відповідно до пункту 1 Договору, предметом Договору є надання правничої (правової) допомоги в господарському процесі щодо стягнення заборгованості, що утворилася у відповідності до договору поставки №18032020/10 від 18 березня 2020 року, укладеного між сторонами у справі №906/1165/20.
Згідно підпункту  2.1.3 Договору, Позивач зобов`язався на умовах цього Договору вчасно і в повному обсязі оплатити правничу (правову) допомогу та всі додаткові витрати.
У відповідності до пункту 4.1 Договору, при визначенні порядку обчислення розміру вартості правничої (правової) допомоги (гонорару) сторони, керуються приписами частини 2 статті 30 Закону України №5076-VI, пункту 2 частини 4 статті 126 ГПК України та взаємно погодили погодинний порядок обчислення розміру вартості правничої (правової) допомоги (гонорару). 
За підпунктом  4.1.2 Договору, погодинний розмір обчислення вартості правничої допомоги (правової) допомоги адвокатів, що здійснюють адвокатську діяльність в організаційно-правовій формі Адвокатського бюро "Саєнко і партнери" визначений   наказом №2 АО "Саєнко і партнери" від 3 січня 2020 року "Про порядок встановлення та обчислення розміру гонорару при погодинній формі винагороди (оплати) адвокатів, що здійснюють адвокатську діяльність в організаційно-правовій формі АО "Саєнко і партнери".
Також підпунктом  4.1.4 Договору сторони погодили, що відповідно до розпорядження №2, затвердженого наказом №2 АО "Саєнко і партнери" одна година робочого часу адвоката АО "Саєнко і партнери" Саєнко Івана Максимовича, як форма винагороди (гонорару) за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту   становить 630 грн 60 коп..
Підпунктом 4.2.2 Договору передбачено, що за надання правничої (правової) допомоги на стадії досудового врегулювання господарського спору (при умові, якщо договором поставки передбачено досудове врегулювання господарського спору), включаючи підготовку справи до розгляду, збір доказів та господарського процесу, пов`язаного з судом першої інстанції, замовник зобов`язаний попередньо оплатити виконавцеві гонорар з розрахунку не менше чим за 62 години погодинного розміру обчислення правничої допомоги адвоката Саєнко І.М., що здійснює адвокатську діяльність в організаційно-правововій формі Адвокатського бюро "Саєнко і партнери" згідно до розрахунку, зазначеного в Розпорядженні №2, що становить суму в розмірі 38708 грн 30 коп. 
В силу дії  пункту  4.7 Договору,  у випадку виїзду виконавця за межі м. Дніпро з метою виконання предмету цього Договору, Позивач  оплачує виконавцю проїзд, проживання та інші витрати відповідно до наказу №5 Адвокатського бюро "Саєнко і партнери" від 9 січня 2019 року "Про відрядні витрати адвокатів, що здійснюють адвокатську діяльність в організаційно-правовій формі Адвокатського бюро "Саєнко і партнери". Розрахунки витрат, пов`язаних з виїздом за межі м. Дніпро з метою виконання предмету Договору, здійснюється виконавцем відповідно до звіту про відрядження. Витрати, пов`язані з виїздом за межі міста Дніпро, з метою виконання предмету Договору, Позивач зобов`язався перерахувати на розрахунковий рахунок виконавця протягом 3 банківських днів з моменту письмової вимог останнього. Названі витрати не входять до обсягу вартості правової допомоги, зазначеної в підпунктах  4.2.2, 4.3.2, 4.4.2 даного Договору і є додатковими витратами, що пов`язані з наданням правничої допомоги в господарському процесі та відшкодовуються Позивачем у збільшеному розмірі на 43% від їх загальної суми (за винятком добових).
Також пунктом 4.8 Договору передбачено, що на виконання переліку видів правничої допомоги у відповідності до пункту  3.3 Договору, Позивач зобов`язався оплатити додаткові витрати (проїзд авіаційним, автомобільним, або залізничним транспортом, поштові, телефонні та інші), понесені виконавцем в процесі надання ним конкретних видів правової допомоги, зазначених в підпунктах  4.2.1, 4.3.1 та 4.4.1 Договору. Названі витрати не входять до обсягу вартості правової допомоги, зазначеної в підпунктах 4.2.2, 4.3.2, 4.4.2 Договору і є додатковими витратами, що пов`язані з наданням правничої допомоги в господарському процесі та відшкодовуються Позивачем у збільшеному розмірі на 43% від їх загальної суми протягом трьох банківських днів з моменту письмової вимоги виконавця.
Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Строк закінчення дії Договору визначається моментом повної оплати Позивачем виконаних робіт (наданих послуг), витраченого часу та додаткових витрат, пов`язаних з наданням виконавцем правничої допомоги, передбачених підпунктами 2.1.3, 4.2.2, 4.3.2, 4.4.2, пунктами 4.5, 4.7-4.8 Договору.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Отже, достатньо підставою для визначення суми гонорару є його фіксований розмір та умови виплати у договорі про надання правової допомоги.
Окрім того, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачає такої обов`язкової умови сплати гонорару як складення сторонами акту виконаних робіт. Тому достатніми доказами надання правничої допомоги є наданий договір в котрому міститься фіксована сума гонорару та зазначення характеру послуг, котрі надаються адвокатом.
Представник Позивача зазначає, що факт наданих послуг підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме: детальним описом виконаних робіт (наданих послуг), витраченого часу адвокатом Саєнко І.М. (том 2, а.с. 51-81 ); актом виконаних робіт (наданих послуг), витраченого часу від 12 квітня 2021 року на суму 164901 грн 90 коп. (за період з 17 серпня 2020 року по 12 квітня 2021 року); копією платіжного доручення №5514 від 7 вересня 2020 року на суму 38708 грн 30 коп.; копією рахунку на оплату № 7 від 12 квітня 2021 року на суму 125804 грн 70 коп.; копією документів, підтверджуючих поштові витрати; копії платіжних доручень   кількості 4 арк.; копією наказів про відрядження адвоката Саєнко І.М.; копії відрядних посвідчень на 4 арк.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009     передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з наведеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (дана правова позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від   27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).
Позивач подаючи позовну заяву зазначив, що попередній (орієнтований) розрахунок суми витрат, яку Позивач поніс та планує понести, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції становить 51709 грн 20 коп (з розрахунку 82Х630,60=51709,20 грн). 
Разом з тим в своїй заяві про розподіл судових витрат та винесення додаткового судового рішення Позивач уже просить стягнути з Відповідача 164513 грн вартості витрат на професійну правничу допомогу, 448 грн 96 коп. поштових витрат, 16373 грн 74 коп. витрат, пов`язаних з відрядженням з метою участі в судових засіданнях (261,30Х630,60=164901,90).
В той же час, частиною 6  статті 129 ГПК України передбачено, що  якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Так, попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, пов`язаних з наданням правничої (правової) допомоги в суді першої інстанції складав такий перелік робіт (послуг):
·          ознайомлення та правовий аналіз документів, наданих Позивачем з метою визначення судової перспективи предмету спору в господарському процесі (Договір поставки №18032020/10 з додатками);
·          складання, комп`ютерний набір та виготовлення персоніфікованого Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги в господарському процесі № 1/20;
·          аналітично-правовий аналіз документів, матеріалів інших джерел доказової бази (первинних документів бухгалтерського обліку господарських операцій, інших необхідних документів і т.п.) з метою складання позовної заяви;
·          пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у аналогічних спірних правовідносинах;
·           правовий аналіз чинної законодавчо-правової бази України стосовно предмету спору в господарському процесі, положення якого підлягають застосуванню до спірних правовідносин;
·           правовий аналітично-порівняльний аналіз документів, наданих замовником з метою визначення судової перспективи предмету спору в господарському процесі; документів, матеріалів та інших джерел доказової бази (первинних документів бухгалтерського обліку господарських операцій, інших необхідних документів і т.п.) з актуальною судовою практикою з питань аналогічних спірних правовідносин та чинною законодавчо-правовою базою стосовно предмету господарського спору з метою визначення їх взаємовідповідності та встановлення можливості використання і застосування на стадії суду першої інстанції;
·          складання, комп`ютерний набір та виготовлення позовної заяви, Акту звірки виконаних робіт між Позивачем та Відповідачем;
·          складання та комп`ютерний набір позовної заяви (з математичними розрахунками 3% річних та подвійної облікової ставки НБУ) про стягнення заборгованості;
·          формування та виготовлення квитанції про сплату судового збору;
·           виготовлення позовної заяви та формування пакету документів, доданих до неї, на адресу господарського суду Житомирської області;
·          виготовлення копії позовної заяви та формування пакету документів, доданих до неї, на адресу Відповідача;
·           складання комп`ютерний набір детального опису робіт (наданих послуг), витраченого часу адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність в організаційно-правовій формі Адвокатського бюро "Саєнко і партнери" на виконання умов цього Договору;
·          правовий аналіз відзиву на позовну заяву та підготовка відповіді на відзив;
·          представництво інтересів, правовий супровід та участь в судових засіданнях суду першої інстанції (не менше 3-х засідань);
·          письмова підготовка дебатів;
·          ознайомлення з матеріалами господарської справи та аналітично-правовий аналіз за результатами ознайомлення;
·          підготовка заяви щодо вирішення питання про відшкодування судових витрат після ухвалення судового рішення по суті позовних вимог та доданих до неї документів.
Отже, попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, яку Позивач поніс і які очікує понести, пов`язаних з наданням правничої (правової) допомоги в суді першої інстанції становив 51709 грн 20 коп. (з розрахунку: 82 год. х 630 грн 60 коп. = 51709 грн 20 коп.), однак по завершенню розгляду справи, представник Позивача адвокат Саєнко І.М. згідно детального опису виконаних робіт (том 2, а.с. 51-81)  вказав, що витратив на надання правничої допомоги Позивачу -  261 год 30 хв..
Разом з тим, згідно заяви Позивача за вх. №02-44/663/21 від 19 квітня 2021 року представник Позивача просив стягнути і поштові витрати в сумі 448 грн 96 коп., і витрати, пов`язані з відрядженням з метою участі в судових засіданнях в сумі 16373 грн 74 коп., які  за своєю природою належать до компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, колегія суду звертає увагу представника Позивача, що ним до заяви про розподіл судових витрат не було долучено доказів, котрі б підтверджували витрати, пов`язані з відрядженням з метою участі в судових засіданнях в сумі 16373 грн 74 коп., які (в свою чергу) уже були подані з пропуском процесуального строку, встановленого статтею 129 ГПК України, а саме 17 травня 2021 року (том 2, а.с. 168-186).
Суд констатує, що погодинна оплата професійної правничої допомоги та компенсація витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, були визначені Договором про надання правової допомоги від 17 серпня 2020 року, а попередній розрахунок суми судових витрат Позивачем було подано разом з позовною заявою 23 вересня 2020 року, в якому сума витрат на правничу допомогу була вказана лише в розмірі 51709 грн 20 коп.. Позивач при попередньому визначенні витрат міг передбачити необхідну кількість годин для надання правничої допомоги, зазначеної   в межах даного Договору ( і попередньо   було заявлено     82 години, що цілком достатньо для надання правничої допомоги у справах аналогічної складності) та інших витрат, зокрема таких як   відрядження для участі в судових засіданнях, так як згідно орієнтовного розрахунку передбачалась участь адвоката   у судових засіданнях (всього по часу відповідно до журналів судового засідання, загальна кількість годин судових засідань, в яких особисто був присутній представник Позивача складає 3 години).
Розмір заявлених в послідуючому витрат на професійну правничу допомогу істотно перевищу ті, що були заявлені в попередньому розрахунку, тому господарський суд вважає, що у стягненні з Відповідача зазначеної суми слід відмовити з підстав недоведеності, що скаржник не міг передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку (дана позиція наведена  Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 13 жовтня 2020 року в справі № 922/3706/19).
При обрахуванні витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню, господарським судом також враховано, що рішенням Господарського суду Житомирської області від 9 квітня 2021 року в справі №906/1165/20 позов задоволено частково.
Окрім того у постанові від 3 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу:   зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України,  разом із тим, у частині 5 наведеної норми визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат; розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.       
Згідно із частиною 5 статтею 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В силу дії частини 6 статті 126 ГПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Колегією суду враховується, що в матеріалах справи міститься клопотання Відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, котре обгрунтоване неспівмірністю заявлених судових витрат із ціною позову. Також, Відповідачем наведено заперечення щодо детального опису робіт, зокрема  щодо деякого виду робіт, які на переконання Відповідача є технічними роботами та штучним завищенням витраченого часу та в цілому щодо часу витраченого адвокатом на дану справу (261 год. 30 хв), який на переконання Відповідача є занадто довгим (том 2, а.с. 121-125). Окрім того, Відповідач висловив заперечення щодо того, що представник Позивача не міг готувати акт звірки, який по своїй природі є документом, котрий готує бухгалтер на підставі первинних облікових документів, а не адвокат сторін. Відтак, апеляційним судом враховується позиція Відповідача щодо неспівмірності заявлених судових витрат та бажання зменшення таких витрат.
При цьому, колегія суду зазначає, що уже деталізацію робіт адвоката Позивача по кількості витрачених годин, з якими погоджується Відповідач, було надано у відзиві на апеляційну скаргу Позивача (том 3,            а.с. 1-13). Зокрема Відповідач вказав, що не заперечує проти підтвердження і надання представником Позивача певних послуг таких як участь в судовому засіданні, складення позовної заяви, відповіді на відзив, здійснення розрахунку ціни позову, що в загальному на переконання Відповідача  складає 759 хв. (12 год.   39 хв). Однак, колегія суддів не може взяти до уваги даний розрахунок Відповідача на спростування позиції Позивача щодо обгрунтованості  заявлених ним до стягнення судових витрат, з огляду на не подання такого розрахунку саме до суду першої інстанції.   
Дослідивши опис наданих послуг вказаних у Детальному описі виконаних робіт, приймаючи до уваги заперечення Відповідача щодо співмірності заявлених судових витрат, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами.
Апеляційний господарський суд, посилаючись на правову позицію, викладену в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року  у справі №922/445/19,    вказує про відсутність підстав для  розподілення  судових витрат  пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в силу дії  пункту 3 частини четвертої  статті 129    ГПК України, оскільки вказані вище обставини свідчать, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а відтак, колегія суддів зазначає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку має відповідати попередньому розміру судових витрат, зазначених в позовній заяві.
За частиною першою  статті 74 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії»(Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі  статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Частина четверта  статті 126 ГПК України  передбачає, що    розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:  складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);  часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);  обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;  ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Предметом позову в даній справі є стягнення заборгованості в сумі 150375 грн 96 коп., 3% річних в розмірі 2032 грн 78 коп., пені в сумі 19610 грн, інфляційних витрат, які зумовлені невиконанням Відповідачем свого зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за договором поставки товару. При цьому, представником Позивача не здобувалися та не витребовувалися будь-які докази, а лише були зроблені копії первинних доказів, що були наявні в Позивача (договір, рахунки на оплату, видаткові накладні, платіжні доручення).
З огляду на усе вищеописане у даній судовій постанові, надавши оцінку доказам та доводам сторін щодо розподілу таких витрат, керуючись зокрема такими критеріями, як  обґрунтованість, пропорційнійсть, співмірність та розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи,  беручи до уваги доведення адвокатом    Саєнко І.М.   обставин надання професійної правничої допомоги в суді   першої інстанції (зазначеної в попередньому (орієнтованому) розрахунку судових витрат) враховуючи    заперечення Відповідача щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, зважаючи на ціну позову (172019 грн 23 коп. та факт   часткового задоволення позовних вимог), котра є значно меншою аніж заявлена сума  судових витрат на правничу допомогу (181  335 грн 57 коп.), колегія суддів прийшла до висновку, що місцевий господарським судом правильно було розподілено  судові витрати шляхом  покладення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді     першої  інстанції в розмірі       51446 грн  48 коп. на Відповідача. Відтак Північно-західний апеляційний господарський суд залишає додаткове судове рішення без змін, а апеляційну скаргу Позивача та апеляційну скаргу Відповідача без задоволення.
           
Що ж до заяв Позивача  про збільшення судових витрат за вх. №02-44/728/21 від 28 квітня 2021 року, №02-44/792/21 від 17 травня 2021 року, 02-44/836/21 від 24 травня 2021 року, 02-44/860/21 від 26 травня 2021 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Таким чином, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надаються цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
В даному випадку не зважаючи уже на порушення порядку подання таких заяв (до закінчення судових дебатів) вищезгадані заяви разом з відповідними доказами подано після спливу 5-денного терміну після ухвалення рішення, тобто в пропуском строку,   встановленого частиною  8 статтею 129 ГПК України.
При цьому вищевказана стаття не передбачає будь-яких умов, котрі б надавали стороні більше часу для подачі цих доказів.
Колегія  суду вважаються безпідставними доводи представника Позивача щодо того, що ці заві є доповненнями та похідними первинної  заявою про розподіл судових витрат, оскільки, апелянт залишає поза увагою, що ним подавалися не лише заяви а й докази на підтвердження збільшених сум судових витрат, котрі мали б бути подані  протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
Отже, Позивачем не були надані докази на підтвердження понесення витрат на послуги адвоката у заявах про збільшення сум судових витрат  ані до закінчення судових дебатів у справі, ані протягом п`яти днів після ухвалення постанови. Водночас у відповідності до положень частини 8  статті 129 ГПК України  такий строк не вираховується з дня отримання повного тексту рішення або підписання його повного тексту.    
Згідно  статті 118 ГПК Україн,и     право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до    статті 119 ГПК України,     суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Разом з тим апеляційний господарський суд наголошує і на тому, що у заявах про збільшення витрат на правничу допомогу заявник не просив поновити пропущений процесуальний строк на подання відповідних заяв.
Не заслуговують на увагу також доводи Позивача наведені в апеляційній скарзі щодо того, що такі заяві про збільшення судових витрат були зумовленні відкладенням розгляду справи, адже із дослідження змісту процесуальних документів вбачається, що відкладення розгляду заяви Позивача про стягнення судових витрат було зумовлене поданням Позивачем зав про стягнення судових витрат та формуванням нечіткої позиції щодо остаточної суми таких витрат, відповідно Відповідач зумовлений був в коротші терміни ознайомлюватися з такими заявами та готувати відзив на них, що свідчило про дотримання  судом першої інстанції під час розгляду даної справи принципу рівності сторін та балансу інтересів. При цьому апеляційний господарський суд звертає увагу і на те, що розгляд справи в суді першої інстанції завершується саме винесенням рішення по суті спору,і розгляд заяви про стягнення судових витрат, не входить до визначення - розгляд справи. Тому, витрати, котрі добавляв собі адвокат Позивача до складу понесених судових витрат, знаходяться поза межами дії статті 129 ГПК України (адже в ній іде мова саме про судові витрати при розгляду справи). відсутність вищевказаного запобіжного механізму може привести  до подачі безкінечної кількості заяв заяв про відшкодування судових  витрат за наслідком розгляду таких заяв за участю адвоката. При цьому, апеляційний господарський суд критично оцінює доводи представника Позивача, що збільшення його витрат виникло з огляду на розгляд заяви про відшкодування адвокатських послуг, адже законодавець для даної процесуальної дії в ГПК України визначив необов`язковість участі сторони в судовому засіданні для винесення судом відповідного рішення по їх розподілу. Тобто участь самого представника у судових засіданнях щодо розподілу витрат (адвокатських послуг) є виключно особистим бажанням, а не процесуальним обов`язком.      
З урахуванням усього вищевказаного, докази понесення витрат на правову допомогу надані Позивачем зі спливом визначеного частиною  8  статтею 129 ГПК України  строку, а тому заяви Позивача  про збільшення судових витрат за вх. №02-44/728/21 від 28 квітня 2021 року, №02-44/792/21 від 17 травня 2021 року, 02-44/836/21 від 24 травня 2021 року, 02-44/860/21 від 26 травня 2021 року, слід залишити без розгляду.
 Відповідне  додаткове рішення було прийняте і місцевим господарським судом, а відтак Північно-західний апеляційний       господарський суд залишає рішення місцевого господарського суду без змін.
  Відповідно до пункту 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України       доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Пунктами 1 та 3       статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Зазначені норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга Відповідача та апеляційна скарга Позивача, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.
Відповідно колегія суду залишає без змін оспорюване додаткове рішення, а подані Позивачем та  Відповідачем  апеляційні скарги без задоволення.
 Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -                           
                    
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-ВС" на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 31 травня 2021 року в справі №906/1165/20 - залишити без задоволення.
  2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РІМ-2000" на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 31 травня 2021 року в справі №906/1165/20 - залишити без задоволення.
  3. Додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 31 травня 2021 року в справі №906/1165/20 залишити без змін.
  4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
5. Відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України, дана справа не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.
    6. Справу №906/1165/20 повернути Господарському суду Житомирської   області.
Повний текст постанови виготовлено 20 вересня 2021 року.

Головуючий  суддя                                                                      Василишин А.Р. 

        Суддя                                                                                              Грязнов В.В.  

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.