ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року	Львів	Справа № 500/989/21 пров. № А/857/11647/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                        Обрізко І.М., 
суддів                                                            Курильця А.Р., Шинкар Т.І., 
за участю секретаря судового засідання          Гром І.І.,
за участю представника позивача                    Дениса А.І.,
                          
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду  від 07 травня 2021 року, прийняте суддею Осташ А.В. о 12 годині 42 хвилині у місті Тернополі,  повний текст складено 07.05.2021 року у справі за позовом Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод» до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування наказу,-

                                                          встановив:

ДП «Зарубинський спиртовий завод» (надалі - позивач) звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (надалі – ГУ ДПС у Тернопільській області, відповідач) про скасування наказу від 01.03.2021 року №238-п «Про проведення перевірки ДП «Зарубинський спиртовий завод».
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду  від 07 травня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміст оскаржуваного наказу оформлений з дотриманням вимог, встановлених ст.81 ПК України та містить усі необхідні реквізити.
Зазначив, що підставою для фактичної перевірки ДП «Зарубинський спиртовий завод» стало здійснення функцій визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, що передбачено підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Зазначення в наказі будь-яких додаткових відомостей та фактичних обставин, що стали передумовою для призначення перевірки, зокрема, на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, приписами підпункту 81.1 статті ПК України не вимагається (маються покликання на постанови Верховного Суду, викладену у постанові від 22.05.2018 року у справі №810/1394/16, від 10.04.2020 року у справі №815/1978/18).
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ДП «Зарубинський спиртовий завод» подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт звертає увагу на те, що оскаржуваний наказ від 01.03.2021 року №238-п містить посилання на п.п.80.2.5 п.80.2. ст. 80ПК України, поряд із цим у ньому, в порушення вимог законодавства не вказано фактичну підставу для проведення перевірки ДП «Зарубинський спиртовий завод». Зазначене унеможливлює ідентифікувати передбачену ПК України фактичну підставу для призначення перевірки (маються покликання на постанови Верховного Суду від 08.09.2020 року у справі №640/21536/20, від 11.06.2019 року у справі №1440/2045/18, від 18.12.2018 року №820/4895/18, від 08.09.2020 року у справі №640/21536/20.
Звертає увагу на те, що в оскаржуваному наказі відсутні будь – які посилання на конкретні порушення податкового та/або іншого законодавства, окрім, як на норми, що регулюють питання призначення перевірки та посилання на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021 року у справі №500/2166/20 без зазначення конкретної інформації про порушення позивачем норм податкового законодавства.
Покликається на те, що ухвалою господарського суду Тернопільської області від 09.11.2009 року порушено провадження у справі про банкрутство позивача, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Зазначає, що ДП «Зарубинський спиртовий завод» включене до переліку об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації, відтак, на нього розповсюджується дія мораторію на стягнення грошових коштів.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ДП «Зарубинський спиртовий завод» (код ЄДРПОУ 00375065) як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 19.01.2000 року зареєстроване як юридична особа, з 02.08.2009 року перебуває в процедурі банкрутства, про що до ЄДР внесено судове рішення про порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи, видами діяльності підприємства є: виробництво інших основних органічних хімічних речовин (основний); дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв та інші.
Начальником ГУ ДПС у Тернопільській області 12.08.2020 року, керуючись пунктом 20.1 статті 20, пунктом 75.1 статті 75, підпунктом 80.2.5 статті 80 ПК України, з метою дотримання вимог Закону №481/95-ВР, інших нормативно-правових актів, що регулюють виробництво та обіг спирту та спиртовмісної продукції, винесено наказ №1074 «Про проведення перевірки ДП «Зарубинський спиртовий завод», визначено провести фактичну перевірку ДП «Зарубинський спиртовий завод» за адресою: Тернопільська область, Збаразький район, село Зарубинці, вулиця Заводська, 1, з питань дотримання вимог діючого законодавства у сфері виробництва та обігу спирту етилового (біоетанолу) та іншої спиртовмісної продукції за період з 01.05.2020 року по 21.08.2020 року, перевірку розпочати 12.08.2020 року тривалістю 10 діб  у відповідності до вимог статей 80, 81, 82 ПК України.
Проте, ДП «Зарубинський спиртовий завод» не допустило уповноважених представників ГУ ДПС у Тернопільській області до проведення фактичної перевірки та оскаржило наказ ГУ ДПС у Тернопільській області про проведення фактичної перевірки №1074 від 12.08.2020 року у судовому порядку.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021 року у справі №500/2166/20 (пров. №А/857/14847/20) залишено без задоволення апеляційну скаргу ДП «Зарубинський спиртовий завод», а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 року по справі №500/2166/20 залишено - без змін, яким у задоволені позовної заяви ДП «Зарубинський спиртовий завод» - відмовлено у повному обсязі.
Відтак, ГУ ДПС у Тернопільській області видано наказ №238-п від 01.03.2021 року про проведення фактичної перевірки ДП «Зарубинський спиртовий завод» з урахуванням факту набрання законної сили постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021 року по справі №500/2166/20 (пров. №А/875/14847/20), з питань дотримання ДП «Зарубинський спиртовий завод» вимог діючого законодавства у сфері виробництва та обігу біоетанолу та іншої спиртовмісної продукції.
Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з підпунктами 19-1.1.14, 19-1.1.16 - 19-1.1.20 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу:
- здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері;
- здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального;
- проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального;
- організовують роботу, пов`язану із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків, з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійснюють контроль за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями і пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання і реалізації;
- забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів;
- забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.
Також, відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Положеннями підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
При цьому колегія суддів вважає необхідним підкреслити, що підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить фактично дві окремі та самостійні підстави для проведення фактичної перевірки, а саме:
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;
- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.          
Норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.
Такі висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі №140/391/19, від 10.04.2020 року у справі №815/1978/18, які в силу частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються при застосування норм права до спірних правовідносин.
Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Відповідно до пунктів 80.5, 80.9, 80.10 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Так, за правилами пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Отже, у посадової особи контролюючого органу виникає право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення та за умови пред`явлення направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення, оформлених відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України.
В оскаржуваному наказі від 01.03.2021 року №238-п «Про проведення перевірки ДП «Зарубинський спиртовий завод» містяться: дата видачі: 01.03.2021 року; найменування контролюючого органу: ГУ  ДПС у Тернопільській області; найменування та реквізити суб`єкта, який перевіряється: ДП «Зарубинський спиртовий завод» (код ЄДРПОУ 00375065); адреса об`єкта, перевірка якого проводиться: Тернопільська область, Збаразький район, село Зарубинці, вулиця Заводська, 1; мета перевірки: з метою дотримання вимог Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»; вид перевірки: фактична перевірка;    підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом: підпункт 80.2.5 статті 80 ПК України; дата початку перевірки: 02.03.2021 року; тривалість перевірки: 10 діб; період діяльності, який буде перевірятися: з 01.05.2020 року по 21.08.2020 року.
Даний наказ підписаний заступником начальника Головного управління ДПС у Тернопільській області та скріплений печаткою контролюючого органу (аркуш справи 5).
Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, він оформлений з дотриманням вимог, встановлених статтею 81 ПК України та містить усі необхідні реквізити.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
З вказаних норм слідує, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.
Так, позивач  пов`язує незаконність наказу про призначення фактичної перевірки від 01.03.2020 року №238-п у зв`язку із не зазначенням конкретної інформації про порушення товариством вимог законодавства в сфері виробництва та/або обігу підакцизних товарів, підтвердженої фактичними даними.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що оспорюваний наказ видано з метою здійснення контролю за дотриманням вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР (із змінами і доповненнями), інших нормативно-правових актів, що регулюють  виробництво та обігу спирту етилового та спиртовмісної продукції та з врахуванням набрання законної сили постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021 року по справі №500/2166/20, пров. №А/857/14847/20.
Так підставою для проведення фактичної перевірки зазначено конкретний пункт Податкового кодексу України (в даному випадку це підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України), який надає право контролюючому органу на проведення фактичної перевірки на підставі наказу, з підстав здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Крім того, в оскаржуваному наказі є покликання на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021 року у справі №500/2166/20, яка не була оскаржена та набрала законної сили. У зазначеній постанові надано оцінку аналогічному зверненню позивача щодо скасування наказу про проведення перевірки та в задоволенні позову відмовлено.
Відтак, наявність вказаного вище судового рішення, яке свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби, може розглядатись як передбачена підпунктом 80.2.5 пункту 80.5 статті 80 ПК України підстава для проведення фактичної перевірки та відповідно може мати наслідком прийняття оскаржуваного наказу.
Слід також зауважити, що підпунктом 80.2.6 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України закріплено таку підставу проведення фактичної перевірки як виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у  пункті 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, тобто фактична перевірка повинна проводитись лише щодо тих фактів (порушень), які встановлені попередньою перевіркою (дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 04 березня 2021 року у справі №803/1171/17.
З приводу покликання апелянта на порушення провадження у справі про банкрутство, колегія суддів зазначає, що окреслене не було підставою для подання позову, відтак, покликання на такі обставини в апеляційній скарзі є безпідставними.
Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що  наказ Головного управління ДПС у Тернопільській області від 01.03.2021 року №238-п «Про проведення перевірки ДП «Зарубинський спиртовий завод» прийнятий без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки, за наявності передбаченої ПК України підстави для її проведення, тому підстав для його скасування немає.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
                                                           
                                                           постановив:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод»,  залишити без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду  від 07 травня 2021 року у справі №500/989/21 -  без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 30.08.2021 року.