УХВАЛА

29 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/21227/20
адміністративне провадження № К/9901/33955/21  
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду  Шевцової Н.В., перевірив касаційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) на рішення Окружного  адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року  у справі №640/21227/20 за позовом   ОСОБА_1 до    Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 04.08.2020 № 148-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління запобігання та виявлення корупції Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру;
- зобов`язати керівника Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління запобігання та виявлення корупції Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з 07.08.2020;
- стягнути з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;
- стягнути з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50      000,00 грн.;
- стягнути з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на користь ОСОБА_1 судові витрати.
- дозволити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління запобігання та виявлення корупції Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, а також стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць у розмірі 44      389.88 грн.;
- зобов`язати керівника Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
03 червня 2021 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 04.08.2020 № 148-к про звільнення 07.08.2020 ОСОБА_1 з посади начальника Управління запобігання та виявлення корупції Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.
Поновлено з 10.08.2020 ОСОБА_1 на посаді начальника Управління запобігання та виявлення корупції Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру або на рівнозначній посаді за згодою позивача.
Стягнуто з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 275 755,30 грн. з вирахуванням при виплаті встановлених податків і зборів.
Стягнуто з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої моральної шкоди 10      000 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язано Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру подати звіт про виконання рішення суду протягом 30 календарних днів з дати набрання рішенням суду законної сили.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення з 10.08.2020 ОСОБА_1 на посаді начальника Управління запобігання та виявлення корупції Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та у частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 44 389,88 грн. з вирахуванням при виплаті встановлених податків і зборів.
17 серпня 2021 року постановою Шостого апеляційного суду апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а апеляційну скаргу позивача задоволено частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2021 року скасовано в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Абзац четвертий резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2021 року викладено в наступній редакції:
«Стягнути з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3, код ЄДРПОУ 39411771) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 423 253,25 грн. (чотириста двадцять три тисячі двісті п`ятдесят три) з вирахуванням при виплаті встановлених податків і зборів».
На зазначену постанову суду апеляційної інстанції Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 13 вересня 2021 року.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
У касаційній скарзі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру зазначено, що вона подана на підставі неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
У касаційній скарзі не наведено конкретної підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга, позивач лише обмежився частковим цитуванням частини четвертої статті 328 КАС України, однак ним не викладено підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної конкретним пунктом (пунктами) вказаної норми КАС України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.    
Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження. 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та не викладення з належним обґрунтуванням позивачем у касаційній скарзі підстав для касаційного оскарження судових рішень у цій справі, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) на рішення Окружного  адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року  у справі №640/21227/20 за позовом   ОСОБА_1 до    Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.                

Суддя-доповідач                                                                                Н.В. Шевцова