Окрема думка
судді Великої Палати Верховного Суду Пророка В. В.
 
Справа № 9901/321/20
Провадження № 11-412 заі 20
 
20 травня 2021 року 
м. Київ
 
Велика Палата Верхового Суду розглянула в судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом  ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним і нечинним акта Вищої ради правосуддя в частині, визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року і постановою від 20 травня 2021 року апеляційну скаргу задовольнила частково та позовні вимоги  ОСОБА_1 задовольнила частково. Скасувала рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року, визнала протиправним і нечинним пункт 6.7 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого її рішенням від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 з наступними змінами, у частині, що унеможливлює ознайомлення та отримання учасниками дисциплінарної справи витягу з протоколу засідання або копії технічного запису розгляду дисциплінарної справи, визнала протиправною відмову Вищої ради правосуддя у наданні ОСОБА_1 для ознайомлення копій протоколів та технічних записів засідань її Другої Дисциплінарної палати в дисциплінарній справі, відкритій ухвалою цієї Дисциплінарної палати від 20 січня 2020 року № 127/2дп/15-20 та зобов`язала Вищу раду правосуддя надати ОСОБА_1 для ознайомлення копії протоколів та технічні записи засідань її Другої Дисциплінарної палати в дисциплінарній справі, відкритій ухвалою цієї Дисциплінарної палати від 20 січня 2020 року № 127/2дп/15-20.
 
Водночас з рішенням Великої Палати Верхового Суду не можу повністю погодитися з огляду на таке.
 
1.       Обґрунтовуючи свою позицію Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що позиція Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) щодо того, що пункт 6.7 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого її рішенням від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17  (далі - Регламент) не суперечить положенням частини восьмої статті 49 Закону України «Про вищу раду правосуддя», оскільки позивач як сторона у дисциплінарному провадженні відповідно до вказаних норм статті 49 Закону України «Про вищу раду правосуддя» може ознайомлюватись лише з матеріалами, які безпосередньо пов`язані зі скаргою, проте протокол засідання та технічний запис засідання ВРП пов`язані з процесом прийняття рішення Дисциплінарною палатою, а не з дисциплінарною скаргою, що унеможливлює ознайомлення з ними учасника дисциплінарної справи до ухвалення рішення дисциплінарним органом є безпідставно та такою, що порушує право учасника дисциплінарного провадження на ознайомлення з матеріалами справи, передбачене частиною восьмою статті 49 Закону України «Про вищу раду правосуддя».
 
1.1. Принцип змагальності передбачає, що кожна сторона має бути поінформована про докази та аргументи іншої сторони. Це в принципі означає право на ознайомлення з матеріалами справи, яке може включати право робити фотокопії та/або отримувати копії відповідних матеріалів для ретельного ознайомлення з ними.
 
1.2. Таким чином, передбачене частиною восьмою статті 49 Закону України «Про вищу раду правосуддя» право на ознайомлення з матеріалами справи передбачає і право робити фотокопії та/або отримувати копії відповідних матеріалів. 
 
1.3. З огляду на те, що ВРП порушила право позивача як учасника дисциплінарної справи на ознайомлення з матеріалами вказаної справи з посиланням на пункт 6.7 Регламенту, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про визнання протиправним і нечинним пункту 6.7 Регламенту в частині, що унеможливлює ознайомлення та отримання учасниками дисциплінарної справи витягу з протоколу засідання або копії технічного запису розгляду дисциплінарної справи.
 
2.       Однак, статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
 
3.       Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (стаття 242 КАС України).
 
4.       Статтею 6 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
 
5.       Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що гарантії статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод включають зобов`язання судів надавати достатні підстави для винесення рішень (пункт 53 рішення від 30 листопада 1987 року у справі «H. проти Бельгії», заява № 8950/80). Оскільки достатні підстави демонструють сторонам, що їх справа була ретельно розглянута.
 
6.       В даній справі поза увагою Великої Палати Верховного Суду залишено обставини, які, на мою думку, могли б стати вирішальними для результату даного судового розгляду, а отже вимагали прямої уваги суду. 
 
7.       Так Верховною Радою України було ратифіковано із заявами Конвенцію Ради Європи про доступ до офіційних документів, прийняту 18 червня 2009 року у м. Тромсе, яка набрала чинності для України 01 грудня 2020 року (далі - Конвенція).
 
8.       У статті 1 Конвенції під поняттям «офіційні документи» розуміється будь-яка інформація, записана у будь-якій формі, складена або отримана, та яка перебуває у розпорядженні державних органів.
 
9.       У Законі України «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів» зазначається, що відповідно до пункту 2 статті 1 Конвенції Україна заявляє, що визначення поняття "державні органи" також включає органи судової влади щодо їхніх інших функцій.
 
10.   Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів (стаття 1 Закону України «Про Вищу раду правосуддя»).
 
11.   Згідно зі статтею 2 Конвенції кожна Сторона гарантує право кожному, без дискримінації за будь-якою ознакою, на доступ, за вимогою, до офіційних документів, що знаходяться в розпорядженні державних органів.
 
12.   Втім Кожна Сторона може обмежувати право доступу до офіційних документів. Обмеження повинні бути чітко встановлені у законі, бути необхідними у демократичному суспільстві і бути пропорційними цілям захисту: національної безпеки, оборони та міжнародних відносин; громадської безпеки; попередження, розслідування та судового переслідування кримінальної діяльності; дисциплінарного розслідування; перевірки, контролю та нагляду з боку державних органів; приватного життя та інших законних приватних інтересів; комерційних та інших економічних інтересів; економічної, монетарної політики і політики обмінного курсу держави; рівності сторін у судовому провадженні та ефективного здійснення правосуддя; навколишнього середовища, або обговорень всередині державного органу або між такими органами стосовно вивчення питання (пункт 1 статті 3 Конвенції).
 
13.   Крім того у згадуваній статті 3 Конвенції зазначається, що у доступі до інформації, що міститься в офіційному документі, може бути відмовлено у разі, якщо її розголошення завдасть або ймовірно може завдати шкоди хоча б одному з інтересів, перелічених у пункті 1 статті 3 Конвенції, якщо тільки відсутній переважаючий суспільний інтерес в оприлюднені такої інформації.
 
14.   Велика палата Європейського суду з прав людини в рішенні від 08 листопада 2016 року у справі «Угорський Гельсінський Комітет проти Угорщини» (Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary) (заява № 18030/11) вказала, що те, наскільки заборона доступу до інформації є втручанням в права заявника на свободу вираження поглядів, слід оцінювати в кожному конкретному випадку та з урахуванням його особливих обставин (пункт 157). Для цього мають бути оцінені такі критерії (пункти 158-170):
 
-        мета запитувача. Необхідно встановити, чи справді отримання інформації є необхідним для реалізації запитувачем інформації його функції зі сприяння публічній дискусії із суспільно важливих питань, і чи справді ненадання інформації створить суттєву перешкоду свободі вираження поглядів;
 
-        природа інформації. Інформація, дані або документи, щодо яких вимагається доступ, повинні відповідати вимогам трискладового тесту, тобто збиратися в цілях задоволення саме суспільного інтересу;
 
-        роль запитувача. Розраховувати на захист свого права на доступ можуть насамперед журналісти, науковці, громадські активісти, зокрема блогери та популярні користувачі соцмереж, громадські організації, діяльність яких пов`язана з питаннями, що становлять суспільний інтерес, а також автори творів з означених питань;
 
-        готова та доступна інформація. Надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання та обробки даних.
 
15.   Разом з тим Велика Палата Верховного Суду розглядаючи питання щодо надання позивачу копій протоколів та технічних записів засідань її Другої Дисциплінарної палати в дисциплінарній справі, відкритій ухвалою цієї Дисциплінарної палати від 20 січня 2020 року № 127/2дп/15-20 не надала належну оцінку тому, що статтею 34 Конституції України кожному гарантоване право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
 
16.   Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
 
17.   При цьому ні Законом України «Про вищу раду правосуддя» ні будь-яким іншим Законом не встановлено заборони особам, які не є учасниками дисциплінарної справи, зокрема отримувати копії протоколів та технічних записів засідань дисциплінарних палат.
 
18.   Тобто доступ до наявної в матеріалах дисциплінарної справи інформації (або її частини) чи інших матеріалів, створених ВРП в процесі прийняття рішення за такими матеріалами чи інформації що була отримана або створена в процесі виконання ВРП своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством може бути обмежено лише з підстав, прямо передбачених законом.
 
19.   Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частини перша статті 2 КАС України).
 
20.   У цій справі позивач звернувся за захистом права на доступ до інформації, створеної в ході діяльності органу державної влади.
 
21.   Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про вищу раду правосуддя» засідання Вищої ради правосуддя та Дисциплінарних палат проводяться відкрито. Закрите засідання проводиться у виняткових випадках, за наявності підстав, визначених цим Законом.
 
22.   Частина третя статті 34 Закону України «Про вищу раду правосуддя» передбачає, що у спеціальному приміщенні (нарадчій кімнаті) рішення Вищої ради правосуддя, її органів ухвалюється, зокрема, якщо здійснення розгляду у відкритому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом.
 
23.   Розгляд скарги на дії судді Шостого апеляційного адміністративного суду Бабенка К. А. відбувався у відкритому засіданні.
 
Таким чином, вважаю, що Велика Палата Верховного Суду розглянувши справу № 9901/321/20 мала задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі та визнати протиправним і нечинним пункт 6.7 Регламенту з наступними змінами, не тільки в частині, що унеможливлює ознайомлення та отримання учасниками дисциплінарної справи витягу з протоколу засідання або копії технічного запису розгляду дисциплінарної справи, а в цілому, оскільки доступ до такої інформації іншими особами, не обмежений ні Конституцією України ні іншими законами окрім як в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

 
Суддя                                                                                               В. В. Пророк

 
Окрема думка складена 06 липня 2021 року.