СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2021 р.                                                                    Справа № 905/399/21  
Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Слободін М.М., суддя Сгара Е.В. , суддя  Шутенко І.А. 
при секретарі судового засідання Мальченко О.О.
за участю представників сторін :
позивача – не з`явився
відповідача – Сазонов Є.В.
розглянувши апеляційну скаргу АТ “Українська залізниця” (вх.№2568Д/1) на ухвалу господарського суду Донецької області від 29.07.2021 у справі № 905/399/21, повний текст якої складено та підписано 29.07.2021 суддею М.О. Лейба у приміщенні господарського суду Донецької області 
за позовом АТ “Українська залізниця” м. Київ в особі РФ “Придніпровська залізниця” АТ “Українська залізниця”, м. Дніпро, Дніпропетровська область
до ТОВ “НВП “Донбаснерудпром”, м. Волноваха, Донецька область
про стягнення штрафу в сумі 163300,00грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Донецької області від  29.07.2021 у справі № 905/399/21 позов АТ “Українська залізниця” м. Київ в особі РФ “Придніпровська залізниця” АТ “Українська залізниця”, м. Дніпро, Дніпропетровська область до відповідача ТОВ “Науково-виробниче підприємство “Донбаснерудпром”, м. Волноваха, Донецька область про стягнення штрафу в сумі 163300,00 грн., залишено без розгляду.
Акціонерне товариство “Українська залізниця” із вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти дану апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження. Прийняти документи (докази) - Положення про регіональну філію “Придніпровська залізниця” АТ “Українська залізниця”, як винятковий випадок та вважати причини об`єктивними щодо ненадання до суду першої інстанції, в розумінні вимог п. 3 ст. 269 ГПК України. Скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 29.07.2021 у справі № 905/399/21 та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на відповідача.
Підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду позивач вказує на те, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Зокрема в апеляційній скарзі позивач зазначає про дотримання останнім вимог Господарського процесуального кодексу при зверненні з позовною заявою до місцевого господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.09.2021 у даній справі, зокрема,  відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою, встановлено відповідачу строк для подання відзиву та призначено справу до розгляду на 16.09.2021.
10.09.2021 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти апеляційної скарги заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду – без змін.
В судове засідання, призначене на 16.09.2021, представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, долучене до матеріалів справи.
Відповідно до частини 12    статті 270 ГПК України    неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
Частиною 2    ст. 273        ГПК України    встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
Враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності зазначеного представника, за наявними у матеріалах справи доказами.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Залишаючи позов АТ “Українська залізниця” м. Київ в особі РФ “Придніпровська залізниця” АТ “Українська залізниця” з підстав п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд першої інстанції послався на те, що, по-перше, суд позбавлений можливості встановити наявність у підписантів  Трибіс І.М. та Маляренко М.В. повноважень діяти від імені АТ “Українська залізниця” в особі РФ “Придніпровська залізниця” АТ “Українська залізниця”, а отже у суду першої інстанції відсутні підстави вважати, що позовну заяву підписано особою, яка має право її підписувати, по-друге, на те, що неявка повноважного представника позивача в судові засідання протягом підготовчого провадження та ненадання оригіналів витребуваних документів перешкоджає встановленню фактичних обставин справи, в той час як граничні строки розгляду спору, що встановлені     ГПК України, закінчують свій перебіг.
З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Щодо залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України, колегія суддів зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, подану до суду позовну заяву підписано представниками позивача Трибісом І.М. та Маляренко М.В.
На підтвердження повноважень Трибіса І.М. надано копію довіреності АТ “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” АТ “Українська залізниця” від 13.11.2020, яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павленко І.В., зареєстровано в реєстрі за №1491, зі строком дії до 13.08.2021 включно.
На підтвердження повноважень Маляренко М.В. надано копію довіреності АТ “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” АТ “Українська залізниця” від 03.02.2021, яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павленко І.В., зареєстровано в реєстрі за №62, зі строком дії до 13.08.2021 включно.
Пунктом 2 частини 1 статті 226 ГПК України встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.
Відповідно до ч.2 ст.162 ГПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Згідно ч.5 ст.164 ГПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
За приписами ч. 3 ст. 56 ГПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
За змістом ч. 1 ст.58 ГПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
У відповідності до ч. 1 ст.60 ГПК України, повноваження представників сторін мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю юридичної особи.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (ч.4 ст.60 ГПК України).
Відповідно до ч. 1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги, може бути, зокрема, довіреність.
Отже, повноваження представників сторони можуть бути підтверджені довіреністю сторони, що посвідчує такі повноваження.
Пунктом 3 ст. 244 ЦК України встановлено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Довіреністю від 30.09.2020 АТ “Укрзалізниця” в особі голови товариства Жмака  Володимира Миколайовича та виконуючого обов`язки  члена правління  Іваніва Миколи Івановича позивач уповноважив виконуючого обов`язки директора регіональної Філії “Придніпровська залізниця” АТ “Укрзалізниця” Зарубу Олександра Володимировича,  заступника директора регіональної філії з фінансово-економічних питань регіональної філії “Придніпровська залізниця” АТ “Укрзалізниця” Шаповалова Сергія Миколайовича, заступника директора регіональної філії з безпеки регіональної Філії “Придніпровська залізниця” АТ “Укрзалізниця” Франтовського Миколу Михайловича здійснювати поточне керівництво та управління діяльністю Філії,  у тому числі представляти інтереси довірителя у судах усіх інстанцій та юрисдикцій; видавати та скасовувати в установленому порядку довіреності від імені довірителя працівника Філії, її структурних підрозділів, іншим особам у порядку передоручення з обов`язковим повідомленням довірителя про видачу та скасування       довіреності з наданням відомостей про особу, які передані відповідні повноваження або довіреність якої скасовано. Дана довіреність дійсна до 13.08.2021 включно.

До позовної заяви залізницею представниками позивача подано копію довіреності № 1491 від 13.11.2020 на Трибіса Ігоря Миколайовича - начальника структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», копію довіреності №62 від 03.02.2021 на Маляренко Максима Вікторовича - головного інженера структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», які посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павленко І.В., зі строком дії до 13.08.2021, включно
Дані довіреності видані АТ «Українська залізниця» в особі заступника директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» Шаповалова Сергія Миколайовича та в особі заступника директора регіональної філії з безпеки регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» Франтовського Миколи Миколайовича на підставі Статуту та Положення про регіональну філію «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», які цією довіреністю уповноважили Трибіса Ігоря Миколайовича, Маляренко Макета Вікторовича діяти від імені довірителя, представляти інтереси довірителя, у тому числі філії, її структурних підрозділів, зокрема, у судах усіх інстанцій та юрисдикцій, у тому числі, підписувати та подавати позовні заяви, а також виконувати усі інші дії у межах та в обсязі, передбачених законодавством України та цією довіреністю. Також в довіреності зазначено, що правочини та інші вихідні документи від імені Філії вважаються належним чином укладеними (вчиненими) та мають юридичну силу для Філії, довірителя та третіх осіб виключно у разі, коли вони укладені (вчинені) з дотриманням правила двох підписів, а також з урахуванням обмежень, передбачених пунктами 5.6, 5.7 Положення про Філію.
З огляду на зазначені обставини колегія суддів дійшла висновку про те, що довіреності на підписантів позовної заяви видані повноважними представниками АТ «Українська залізниця»: в особі заступника директора Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» Шаповалова Сергія Миколайовича та в особі заступника директора регіональної філії з безпеки регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» Франтовського Миколи Миколайовича на підставі Статуту та Положення про регіональну філію «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». Представники діяли у межах своїх повноважень та у порядку передоручення уповноважили Трибіса Ігоря Миколайовича, Маляренко Максима Вікторовича на представництво інтересів регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» у суді.
Отже, позовна заява АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Придніпровська залізниця" підписана уповноваженими на це особами, у відповідності до Статуту АТ «Українська залізниця».
Крім того, колегія суддів враховує той факт, що при порушенні провадження у справі № 905/399/21 суд першої інстанції перевірив повноваження представників позивача, надав належну оцінку наданим довіреностям та відкрив провадження у справі, що свідчить про відсутність у суду сумнівів у повноважності осіб, які підписали позовну заяву.
 
Щодо залишення позову на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, колегія суддів зазначає, що ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що неявка повноважного представника позивача в судові засідання протягом підготовчого провадження та ненадання оригіналів витребуваних документів перешкоджає встановленню фактичних обставин справи, в той час як граничні строки розгляду спору, що встановлені     ГПК України, закінчують свій перебіг.
Згідно з пунктом 2 частини першої та пунктом 3 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і в той же час учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.
Відповідно до частини першої статті 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.
Ухвала місцевого господарського суду про залишення позову без розгляду мотивована, зокрема неявкою представника позивача в призначене судове засідання та ненадання оригіналів витребуваних документів перешкоджає встановленню фактичних обставин справи, що, на думку суду першої інстанції, перешкоджає вирішенню спору у даній справі. 
За приписами пункту 4 частини 1 та частини 4 статті 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
З наведеної процесуальної норми слідує, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. При вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду господарським судам слід мати на увазі, що наведене можливо лише за наявності таких умов:
- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;
- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;
- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.
Також колегія суддів зазначає, що у розумінні наведених положень залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України можливе за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані згідно з ухвалами суду докази, необхідні для вирішення спору, або його представник не з`явився на виклик у засідання господарського суду чи не повідомив про причини неявки і його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору. Тобто коли йдеться про ігнорування позивачем своїх процесуальних обов`язків і вимог суду, що унеможливлює розгляд господарським судом і вирішення спору по суті заявлених позовних вимог. При цьому, господарський суд має з`ясувати не тільки відсутність поважних причин, а також і те, яким чином неявка представника позивача перешкоджає вирішенню спору та у чому полягають перешкоди для розгляду та вирішення спору по суті заявлених позовних вимог за відсутності представника позивача. 
Як вбачається із матеріалів справи, задля участі у судових засіданнях на підтвердження повноважень представника залізниці (позивача) до суду надавались документи у відповідності до вимог ст. 60 ГПК України, як в електронному вигляді через електронний суд так й в письмовому. Безпосередньо представник залізниці користуючись можливістю участі у судових засіданнях в режимі відеоконференції подавав клопотання у відповідності до ст. 197 ГПК України. Проте, з причин незалежних від позивача (його представника) у судовому засіданні (підготовче) призначеному на 18.05.2021 б 11 год. 45 хв. участь не приймав через відсутність технічної можливості у суду та ухвалою від 13.05.2021 позивачу відмовлено в задоволенні клопотання №13-04/299 від 05.05.2021 про розгляд справи у режимі відеоконференції. Дана ухвала суду була оприлюднена 17.05.2021 та також засобами електронного зв`язку була надіслана судом на адресу позивача лише 17.05.2021. 
Відповідно до ухвали господарського суду Донецької області від 18.05.2021 відкладено підготовче засідання на 09.06.2021. В дане підготовче засідання прибув представник позивача юрисконсульт Федоряка О.О. (уповноважений довіреністю № 1176 від 30.10.2020, копія якої міститься матеріалах справи арк.. справи 82 т. 1) який брав участь в режимі відеоконференції, проте допущено його не було в якості представника, був присутній в якості вільного слухача. В судовому засіданні призначеному на 30.06.2021 представник позивача не приймав участь з причин відсутності технічної можливості у суду та ухвалою господарського суду Донецької області від 23.06.2021           позивачу відмовлено в задоволенні клопотання №13-04/407 від 22.06.2021 про розгляд справи у режимі відеоконференції. Дана ухвала суду була оприлюднена 29.06.2021 та також засобами електронного зв`язку була надіслана на адресу позивача 30.06.2021. Проте до суду безпосередньо у відповідності до вимог ухвали від 09.06.2021 через представника залізниці (представник залізниці юрисконсульт АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Південна залізниця» м. Харків) було надано для огляду оригінали технічного паспорту № 89 від 16.11.2012, та технічного паспорту №89 від 22.05.2020 (копії яких містяться в матеріалах справи арк. справи 84-91, 37-38 т. 1, відповідно). 
Як зазначає апелянт, дані оригінали паспортів долучати до матеріалів даної справи позивач не мав, паспорти надавалися лише для огляду, як того і вимагала  ухвала господарського суду Донецької області від 09.06.2021 у даній справі, з причин розгляду в провадженні господарського суду Донецької області інших справ за участю цих же сторін за типовими (тотожніми) вимогами, тому дані паспорти в оригіналі було необхідно надати інших справах. Проте судом першої інстанції, дані паспорти (оригінали) прийнятті не були, з причин відсутності у представника залізниці, який лише надавав для огляду ці паспорти, повноважень адвоката, та з причин неможливості їх доручення до матеріалів даної справи.
Отже, неявка повноважного представника позивача в судові засідання протягом підготовчого провадження та ненадання оригіналів витребуваних документів за обставин добросовісного виконання ним процесуальних обов`язків не зумовлює у цьому випадку залишення місцевим господарським судом позову без розгляду на підставі пункту 4 статті 202, пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, оскільки суд першої інстанції не був позбавлений можливості розглянути і вирішити спір по суті на підставі наявних у справі та досліджених судом за участю сторін доказів.
Оскільки у матеріалах справи наявні документи, а в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суду першої інстанції не наведено обґрунтування неможливості розгляду спору по суті за наявними матеріалами справи, не зазначено, яким чином неявка представника позивача в судове засідання та подання витребуваних доказів у цьому випадку перешкоджала вирішенню спору по суті за наявними у матеріалах справи доказами, не вказано, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для залишення позову без розгляду через неявку представника позивача до суду.
Слід відзначити, що судовий процес, в першу чергу, спрямований на вирішення спору, шляхом винесення відповідного судового рішення, і лише у випадку обґрунтованої неможливості розгляду справи за недостатністю доказів, які були витребувані та є необхідними, суд може залишити позов без розгляду.
Отже, на думку колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції вдався до суто формального тлумачення пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України та дійшов передчасного висновку про залишення позову без розгляду, чим, всупереч приписам Конституції України, обмежив позивача у здійсненні прав, передбачених статтею 55 Конституції України.
Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є:
1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;
2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;
3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;
4) вирішення відводів;
5) визначення порядку розгляду справи;
6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Враховуючи, що ухвалою господарського суду Харківської області від 30.06.2021 закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, отже, всі необхідні дії, передбачені чинним законодавством, з боку суду та сторін у справі вчинені. Ухвала місцевого суду від 30.06.2021 не містила вимог про витребування від позивача додаткових доказів, які необхідні для вирішення спору, чи вчинення позивачем інших дій з метою розгляду справи, а також не визнавала явку позивача обов`язковою. 
Таким чином, згідно з вимогами ухвали місцевого суду від 30.06.2021 та положеннями ст. 177 Господарського процесуального кодексу України будь-які перешкоди зі сторони позивача для розгляду справи були відсутні.
При цьому колегія суддів враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини щодо тлумачення Конвенції.
Так, у справі “Bellet v. France”, Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні по справі “Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії” від 13.01.2000 та в рішенні по справі “Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії” від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Аналогічної правової позиції щодо недопущення надмірного формалізму під час здійснення правосуддя дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що викладена у постанові від 27.03.2018 у справі № 804/243/16.
За наведених обставин, залишаючи позов без розгляду у зв`язку із неявкою позивача у перше засідання після закриття підготовчого провадження, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму та дійшов передчасного висновку про залишення позову без розгляду.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.
Згідно ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Підпунктом “в” п. 4 ч. 1 ст. 282 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За змістом п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 “Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України” якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду, з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.
Оскільки дана справа підлягає направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції, розподіл судових витрат здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи.
Таким чином, обставини, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.
Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу господарського суду Донецької області від 29.07.2021 у справі № 905/399/21 було постановлено передчасно та з  порушенням норм процесуального права, без урахування усіх обставин, які мають значення для справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 271, 280, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду
                                                                                                                                                                                                ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу АТ “Українська залізниця” на ухвалу господарського суду Донецької області від 29.07.2021 у справі № 905/399/21 задовольнити. 
Ухвалу господарського суду Донецької області від 29.07.2021 у справі № 905/399/21 скасувати.
Справу передати на розгляд господарському суду Донецької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Повний текст постанови складено та підписано 21.09.2021.
Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                    М.М. Слободін

Суддя                                                                                           Е.В. Сгара  

Суддя                                                                                           І.А. Шутенко