ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" липня 2021 р.           Справа№ 910/17037/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Куксова В.В.
суддів:            Шаптали  Є.Ю. 
          Яковлєва М.Л. 
 
при секретарі         Пнюшкову В.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 06.07.2021.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" та Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на рішення Господарського суду міста Києва 
від 03.02.2021 (повний текст складено 08.02.2021)
та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва 
від 03.03.2021 (повний текст складено 09.03.2021) 
у справі №910/17037/20 (суддя Пукшин Л.Г.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН"
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про стягнення 418 942,08 грн.,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 418 942,08 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором №08-079229-20 від 15.01.2020, а саме в частині здійснення повної та своєчасної оплати за надані послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів Ремонт та технічне обслуговування реєстраторів "Рекон", у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 418 942,08 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 позов задоволено повністю.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" заборгованість у розмірі 418 942 грн 08 коп. та судовий збір у розмірі 6 284 грн 13 коп.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН"  про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн 00 коп. 
В іншій частині задоволення заяви відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 у справі №910/17037/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Також скаржник звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 у справі №910/17037/20, обґрунтовуючи клопотання тим, що повний текст рішення був одержаний скаржником 11.02.2021.
Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що лист відповідача від 14.08.2020 №01/29447 жодним чином не може бути доказом отримання Замовником зазначених актів, адже не містить навіть згадувань про ознайомлення з його змістом, а лише містить пропозиція підписання Акта приймання-передачі за фактично надані для Північної ЕС послуги, вартість яких за результатами перевірки не перевищує 230  783,32 грн.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 у справі №910/17037/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів: Шаптали Є.Ю., Яковлєва М.Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 у справі №910/17037/20 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.
Від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява на виконання вимог ухвали суду, до якої додано платіжне доручення №1102 від 01.04.2021 про сплату судового збору в розмірі 9426,20 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 у справі №910/17037/20. Відновлено Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 у справі №910/17037/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 у справі №910/17037/20. Призначено справу до розгляду на 23.06.2021.
Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/17037/20 скасувати в частині відмови в задоволенні іншої частини вимог заяви про ухвалення додаткового рішення.
Також скаржник звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/17037/20, обґрунтовуючи клопотання тим, що повний текст рішення був одержаний скаржником 11.03.2021.
Підставою для скасування додаткового рішення суду скаржник зазначив, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем під час доказування понесених витрат на правову допомогу було надано докази таких витрат в обсязі, що встановлений чинним законодавством України. Також скаржник зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи у повному задоволенні компенсації витрат позивача на професійну правничу допомогу занедбав загальними принципами господарювання.
Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному головуючому судді від 31.03.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/17037/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів: Шаптали Є.Ю., Яковлєва М.Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" про поновлення строку для подання апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/17037/20. Відновлено Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" строк для подання апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/17037/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/17037/20. Призначено справу до розгляду на 09.06.2021.
11.05.2021 через відділ забезпечення документообігу Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/17037/20 без змін.
11.05.2021 через відділ забезпечення документообігу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 у справі №910/17037/20 без змін.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2021 відкладено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 для спільного розгляду з апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 у справі №910/17037/20 на 23.06.2021.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2021 відкладено розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 та Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 у справі №910/17037/20 на 06.07.2021.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
05.07.2021 через відділ забезпечення документообігу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов супровідний лист, до якого додано: завірену належним чином копію Акту виконаних робіт від 12.06.2020; завірену належним чином копію супровідного листа до Акту виконаних робіт від 12.06.2020; завірену належним чином копію підтвердження про поштове відправлення Акту виконаних робіт відповідачу.
Представник відповідача з`явився в судове засідання 06.07.2021 та надав пояснення по суті апеляційної скарги.
Позивач в судове засідання 06.07.2021 не з`явився. Про поважність неявки не повідомив.
У своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Суд апеляційної інстанції враховує також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.
Згідно з ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (пункти 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). 
Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судові засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вирішив розглядати дану справу за відсутності позивача та його повноваженого представника за наявними у справі матеріалами.
В судовому засіданні 06.07.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.
У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 15.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю  Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" (надалі -виконавець, позивач) та Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (надалі -замовник, відповідач) був укладений договір №08-079229-20 (надалі - договір), за умовами якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги за ціною, в обсягах, з характеристиками (якістю) та у строки згідно з умовами договору (далі - послуги), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконавцю належно надані послуги в порядку, визначеному договором.
Предмет закупівлі (за ДК 021:2015); 50410000-2 послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів Ремонт та технічне обслуговування реєстраторів "Рекон" (п. 1.2. договору). 
Відповідно до п. 1.3. договору склад, характер, обсяги, вартість послуг, інші показники (характеристики) та вимоги до якості послуг визначені в Додатку 1 до Договору (далі - Завдання щодо надання послуг) і Додатку 2 до Договору (далі - Договірна ціна), інших умовах Договору. 
Ціна Договору становить 474 368.40 гри, крім того ПДВ (20%) 94 873,68 грн., всього 569 242.08 грн. (п. 2.2. договору). 
Відповідно до п. 11.1 договору виконавець повинен надати послуги в строк, що зазначений в Додатку №1 до договору.
Згідно з п. 4.1. договору виконавець надає послуги за адресою (місцем) надання послуги згідно з умовами та строками, що зазначені в договорі.
Виконавець повинен надати визначені договором послуги, дотримуючись завдань  замовника, інших умов договору, вимог чинного законодавства України з питань надання такого роду послуг.
Приймання замовником послуг засвідчується шляхом підписання Акта приймання- передачі послуг (підготовленого та переданого Замовнику Виконавцем); Акт приймання-передачі повинен мати визначені чинним законодавством реквізити первинного документа. один  примірник Акта після підписання замовником повертається виконавцю (п. 4.2., 4.3. договору).
Відповідно до п. 4.4. договору у разі невідповідності послуги умовам договору, Акт приймання-передачі не підписується та оформлюється документ (акт) про недоліки. Виклик представника Виконавця обов`язковий.
Підтвердженням надання послуг є підписання Сторонами Акта приймання-передачі послуг. Послуги вважаються наданими якісно за умови їх відповідності умовам Договору (п. 4.11. договору).
Пунктом 3.1. договору встановлено, що замовник погоджується виплатити виконавцю вартість послуг з урахуванням виконання виконавцем його зобов`язань, визначених у договорі.
Оплата за договором здійснюється в безготівковому порядку, шляхом перерахування, грошових коштів з поточного рахунку замовника на поточний рахунок виконавця (п. 3.2. договору). 
Відповідно до п. 3.3. договору замовник здійснює оплату протягом 25 банківських днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі послуг (далі - Акт), та за наданим Виконавцем (після підписання замовником Акту) рахунком-фактурою.
Виконавець зобов`язаний направити рахунок-фактуру замовнику на узгодження. Замовник має право узгодити Виконавцю рахунок-фактуру або надати зауваження до нього.
Замовник має право повернути рахунок-фактуру виконавцю для виправлення або заміни у разі відсутності в рахунку-фактурі необхідної для оплати інформації (п. 3.4., 3.5 договору). 
Пунктом 3.6. договору передбачено, що датою оплати вважається дата списання коштів з рахунку Замовника на користь виконавця. У випадку прострочення оплати з причини неналежно оформленого рахунку-фактури або його неподання, Замовник звільняється від відповідальності за прострочення платежу.
Відповідно до п. 3.7. договору сторони домовились, що післяоплата за даним договором здійснюється замовником лише за умови: підписання замовником акту приймання-передачі послуг; реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог статті 201 Податкового кодексу України.
Даний договір набуває чинності з дати його підписання особа сторонами та діє до 30.06.2020, а в частині розрахунків - до повного виконання (п. 11.2. договору). 
На виконання умов договору та за завданням відповідача позивачем були надані послуги, що підтверджується складеним актом приймання виконаних будівельних робіт №05/20 від 15.05.2020 (форма №КБ-2в) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми №КБ-2в). 
12.06.2020 у зв`язку з невиконання відповідачем зобов`язань щодо розгляду  Акту №05/20 від 15.05.2020, за відсутності будь-яких причин відмови від підписання вищевказаного Акту, на адресу відповідача був направлений лист вих. №136 з вимогою розглянути Акти приймання виконаних робіт з оновленою датою - 12.06.2020. 
З долученого до матеріалів справи опису вкладення у цінний лист від 12.06.2020, фіскального чеку та накладної №4900081676319 від 12.06.2020 вбачається, що вищевказаний лист направлявся на адресу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" разом з Актом №05/20 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2020 року від 12.06.2020 та з рахунком-фактурою №СФ-0000031 від 14.05.2020. 
Оскільки вищевказаний лист позивача був залишений без відповіді та задоволення, а зобов`язання відповідача щодо прийняття робіт без виконання, позивач повторно звернувся до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" з листом вих.. №150 від 20.07.2020, у якому просив останнього здійснити приймання послуг шляхом підписання Акта приймання-передачі послуг та оплатити надані послуги в порядку, встановленому договором. 
У відповідь на вищевказаний лист відповідач повідомив (лист вих.. №01/29447 від 14.08.2020), що на підставі внутрішньої перевірки, під час приймання виконаних для відокремленого підрозділу Північної ЕС послуг, замовником були виявлені порушення умов договору з боку виконавця, а саме порушення умов п. 4.1., 4.2 та 4.11. договору та розділу №7 завдання до договору. В даному листі відповідач запропонував підписати Акт приймання-передачі за фактично надані послуги, вартість яких за результатами перевірки не перевищує 230  783,32 грн.
За доводами позивача, вищевказані твердження відповідача про порушення умов договору є безпідставними, не місять фактичних даних про порушення умов договору щодо якості наданих послуг та спрямовані лише на затягування відповідачем оплати за надані послуги на суму 418  942,08 грн. 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався тим, що матеріали справи не містять відмови чи обґрунтованих заперечень з боку відповідача щодо підписання Акту приймання виконаних будівельних робіт за договором, а також не містять доказів звернення до позивача для складання акта про недоліки.
Розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду, а тому до вищевказаних відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ст. 846 ЦК України).
Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
Як встановлено ч.4     ст. 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеного між сторонами договору та замовлення Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" позивач надав послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів Ремонт та технічне обслуговування реєстраторів "Рекон" на загальну суму 418     942,08 грн, про що було складено відповідний Акт №05/20 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2020 року від 15.05.2020 (форма №КБ-2в) та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-2в). 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що вищевказаний Акт приймання виконаних будівельних робіт разом з довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, а також з рахунком-фактурою №СФ-0000031 від 14.05.2020 на суму 418 942,08 грн направлявся на адресу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго".
Так, факт направлення на адресу відповідача та отримання останнім вищевказаних документів підтверджується описом вкладення у цінний лист від 12.06.2020, фіскальним чеком від 12.06.2020, накладною Укрпошти №4900081676319 від 12.06.2020, а також безпосередньо листом відповідача вих. №01/29447 від 14.08.2020 на лист-вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" №150 від 20.07.2020.
Таким чином, вищенаведене спростовує твердження відповідача щодо відсутності доказів направлення на адресу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" Акту приймання виконаних будівельних робіт за травень 2020 року.
Судом встановлено, що за умовами договору відповідач зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги в порядку, встановленому договором (п. 5.3.3. договору).
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що виконані позивачем послуги на загальну суму 418  942,08 грн., що були оформлені Актом №05/20 приймання виконаних будівельних робіт, залишені відповідачем без прийняття та без оплати. 
Відповідно до п. 5.3.1. та п. 5.3.2. договору відповідач зобов`язався при встановлені під час прийняття послуги недоліків, повідомляти виконавця про них; провести (під час прийняття послуг) дослідження якості послуги, якщо її якість викликає сумніви. 
Крім того, як встановлено судом, що у разі невідповідності виконаних робіт умовам договору, Акт приймання-передачі не підписується та оформлюється документ (акт) про недоліки. При цьому виклик представника виконавця обов`язковий.
Відповідач зобов`язаний був запросити позивача для складання акта про недоліки, шляхом направлення відповідного повідомлення по e-mail або факсом за адресами в договорі.
Згідно з ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.
Оскільки матеріали справи не містять відмови чи обгрунтованих заперечень з боку відповідача щодо підписання Акту приймання виконаних будівельних робіт за договором, а також не містять доказів звернення до позивача для складання акта про недоліки, судом приймається останній як належний доказ в підтвердження виконання позивачем робіт та прийняття їх замовником на суму 418  942,08 грн.
Крім того, з долучених до матерів справи актів приймання-передачі автоматичного реєстратора "Рекон-07БС" вбачається, що передача приладів здійснювалась за згодою сторін, що в свою чергу свідчить про погодження на зміну місця виконання робіт та зміну умов договору в цій частині. Якість виконаних робіт підтверджується також протоколами технічного обслуговування комплексу реєстрації та обробки інформації аварійних процесів "Рекон-07БС".
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього     Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Приймаючи до уваги зазначене та враховуючи, що відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання зобов`язання щодо оплати виконаних позивачем робіт та не спростовано заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором підряду належним чином доведений, документально підтверджений та строк оплати є таким, що настав, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 418  942,08 грн. є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі та письмових поясненнях, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин. 
Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" на додаткове рішення, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 суд задовольнив позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН", стягнув з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" заборгованість у розмірі 418 942 грн 08 коп. та судовий збір у розмірі 6 284 грн. 13 коп.
11.02.2021 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 947,10 грн.
Положенням статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).
Як вірно встановлено судом, правова допомога надавалася позивачу адвокатом Бойком Павлом Юрійовичем (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю №3324 від 28.04.2017) на підставі Договору про надання правничої допомоги № РЕК - 01/17 про надання юридичних послуг від 01.12.2017 року.
Згідно Акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 04.02.2021 до договору № РЕК - 01/17 про надання юридичних послуг від 01.12.2017 сторони підтвердили, що Адвокатом було надано, а Клієнтом прийнято юридичні послуги за Договором на загальну суму 10  000,00 грн., що включають:
- аналіз та оцінку спірного питання щодо стягнення заборгованості з ПАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО";
- складання та подання до суду позовної заяви про стягнення заборгованості з ПАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО";
- аналіз Відзиву ПАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО" на позовну заяву та складання і подання Відповіді на відзив;
- участь та представництво інтересів Клієнта (ТОВ НВП "РЕКОН") у судових засіданнях.
Відповідно до Звіту про надання послуг з правничої допомоги № 1 від 04.02.2021 до Договору № РЕК - 01/17 про надання юридичних послуг від 01.12.2017 Адвокатом було  здійснено Правовий аналіз пакета первинних та інших документів в розрізі взаємовідносин Клієнта з ПАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО", на предмет їх достатності для ефективного захисту прав Клієнта та стягнення з ПАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО" заборгованості й опрацювання зазначеного пакету документів, розроблення правової стратегії, аналіз рішень Верховного Суду в подібних правовідносинах- 1 година х 1000 грн./год= 1 000 грн. 00 коп; складено та подано до суду позовну заяву про стягнення заборгованості з ПАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО" - 4 години х 1000 грн./год. = 4000 грн. 00 коп.; проаналізовано Відзив ПАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО" на позовну заяву та складено і подано Відповідь на відзив (№ 910/17037/20) - 2 година х 1000 грн./год. = 2000 грн. 00 коп.; здійснено участь у судових засіданнях (справа № 910/17037/20) - 1,5 годин х 2000 грн./год= 3000 грн. 00 коп.
Відповідно до пункту 4.9. договору № РЕК - 01/17 про надання юридичних послуг від 01.12.2017 року ТОВ НВП "РЕКОН" зобов`язане сплатити адвокату винагороду у розмірі 5% відсотків від суми стягнення за судовим рішенням. 
Так як судом були задоволені позовні вимоги ТОВ НВП "РЕКОН" на суму 418 942 грн. 08 коп., то винагорода адвоката у розмірі 5% від суми стягнення за рішенням суду склала 20 947,10 грн.
Отже, за доводами позивача, загальна вартість послуг, наданих адвокатом та прийнятих клієнтом, у відповідності з умовами договору склала 30 947,10 грн. 
Суд зазначає, що за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН", з покладанням на відповідача обов`язку по відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.
Доводи скаржника, що суд першої інстанції відмовляючи у повному задоволенні компенсації витрат позивача на професійну правничу допомогу занедбав загальними принципами господарювання, колегією суддів оцінюються критично, з огляду на таке. 
Згідно  ч. 5 ст. 126 ГК України  у разі недотримання вимог  ч. 4 ст. 126 ГПК України  суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому  ч. 6 ст. 126 ГПК України  встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Отже у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Крім того, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною, а не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права.
Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт.
Як вбачається із матеріалів справи, у судове засідання 03.03.2021 з`явився представник відповідача, який заперечував щодо понесених позивачем витрат та просив відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН", у зв`язку із чим, на переконання колегії суддів, у суду першої інстанції виникло право на зменшення розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, яким суд першої інстанції і правомірно та обґрунтовано скористався.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. 
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/17037/20 відповідають чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи. Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. 
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. 
Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). 
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/17037/20 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 у справі №910/17037/20 - без змін.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/17037/20 - без змін.
Матеріали справи №910/17037/20 повернути до господарського суду першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.
Повний текст постанови складено 09.07.2021. 

Головуючий суддя                                                            В.В. Куксов 

Судді                                                                                Є.Ю. Шаптала

                                                                                М.Л. Яковлєв