УХВАЛА

17 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 295/14365/19
адміністративне провадження № К/9901/19355/21  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів -Єресько Л.О., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у справі №295/14365/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 1 батальйону УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Яроша Миколи Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду міста Житомира з позовом до інспектора 2 роти 1 батальйону УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Яроша Миколи Володимировича, в якому просив:

- визнати протиправною постанову відповідача у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК №1500130 від 8 вересня 2019 року про накладення адміністративного стягнення за частиною першою   статті 122 КУпАП   на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі: 255 грн.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 10 жовтня 2019 року позов залишено без задоволення.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду      міста Житомира від 10 жовтня 2019 року у справі №295/14365/19 повернуто особі, яка її подала у зв`язку із невиконанням скаржником вимог ухвал від 14  січня 2021 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у справі №295/14365/19, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Верховний Суд ухвалою від 14 червня 2021 року залишив касаційну скаргу без руху, встановивши скаржнику строк у десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду: 1) клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, де вказати підстави пропуску з наданням відповідних доказів їх поважності; 2) документа про сплату судового збору.

На виконання цієї ухвали та в межах наданого строку ОСОБА_1 подав до Суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження разом із клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Проаналізувавши аргументи скаржника в світлі Закону України "Про судовий збір", Верховний Суд не встановив підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно із частиною другою статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, звільнення від сплати судового збору, є правом, а не обов`язком суду. Одночасно суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, який є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

В підтвердження свого скрутного майнового стану ОСОБА_1 надав до суду 
ксерокопію довідки Пенсійного фонду України форми ОК-7. Проте, така довідка не відображає отриманий позивачем весь дохід за останній рік, а містить лише відомості про фактичні суми заробітної плати позивача, з якої був сплачений єдиний соціальний внесок (у межах максимальної величини), та його страховий стаж за 2013-2018 роки. Водночас, з огляду на те, що ОСОБА_1 є пенсіонером,  необхідним документом, для обрахування 5 відсотків розміру його річного доходу, є відповідна довідка з якої можливо встановити розмір отриманої ним пенсії за 2020-2021 рік. Однак будь-якого документу з якого б можна було встановити розмір отриманої ним пенсії скаржник не надав.

Відтак, враховуючи те, що для встановлення  річного доходу ОСОБА_1 отриманий ним за попередній календарний рік, наданого документу є недостатньо, він не може бути прийнятий Верховним Судом як достатній доказ в підтвердження майнового стану позивача. 

З огляду на викладене, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відповідно пункту 1 частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» відсутні.

Відтак, враховуючи зазначене, на час постановлення цієї ухвали вимоги ухвали Верховного Суду від 14 червня 2021 року про залишення касаційної скарги без руху скаржником не виконано у повному обсязі.

Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя. У справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia", заява №26746/05, п.108-112) Європейський суд з прав людини нагадує, що право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим; це допускається, оскільки право доступу за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб ("Ashingdane v. the United Kingdom", Заява № 8225/78, п. 57).

Згідно частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин, подана в цій справі касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись статтями 169, 332 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у справі №295/14365/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 1 батальйону УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Яроша Миколи Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

…………………………….

…………………………….

…………………………….
Н.М.    Мартинюк
Л.О.     Єресько
В.М.     Соколов,
Судді Верховного Суду