Справа № 462/8449/20                                Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І. 
Провадження № 33/811/496/21                 Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:
судді - Белени А.В.,
з участю особи, яку притягнуто до адміністративної 
відповідальності, - ОСОБА_1 , 
представника - адвоката Галича П.О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою адвоката Галича П.О., в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 19 березня 2021 року,

встановив:

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 19.03.2021

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454грн. судового збору.
ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 20 грудня 2020 року о 02:05 год. у місті Львові-Рудно на вулиці Шептицького, 8 керував автомобілем марки «BMW 320 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння у відповідному медичному закладі. Таким чином, порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
На дану постанову суду адвокат Галич П.О., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . Вважає постанову незаконною, винесеною за упередженого відношення судді до розгляду справи, а прийняті висновки не відповідають фактичним обставинам справи.
Апелянт покликається, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом, відповідно відсутня одна з обов`язкових ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відсутня подія адміністративного правопорушення. 
Апелянт зазначає, що водієм була ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем і спілкувалася з працівникам и поліції одразу після його зупинки. Коли працівники поліції попросили надати документи на автомобіль та відкрити капот, то оскільки транспортний засіб належить ОСОБА_1 , саме він вийшов з автомобіля і в подальшому спілкувався з патрульними поліцейськими та був притягнутий до відповідальності. Апелянт наголошує, що відсутні відеозаписи того, що поліцейські, підійшовши до автомобіля, зафіксували факт перебування за кермом саме ОСОБА_1 , а також про те, що він виходив з водійського місця. 
Апелянт вважає, що оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не був водієм в розумінні ПДР України, то на нього обов`язок визначений п. 2.5. ПДР України не розповсюджується, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
Заслухавши думку ОСОБА_1 та міркування його представника – адвоката Галича П.О., які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Всупереч тверджень апеляційної скарги вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 067559 від 20.12.2020 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, і яким зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення, та в якому ОСОБА_1 у графі «поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначив лише, що не вживав алкоголь, однак не вказував, що не керував автомобілем (а.с.1);
- відеозаписом СД-диску на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» чи у медичному закладі, а також його слова, що він був водієм траспортного засобу (а.с.2)
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.3-4);
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 3576056 (а.с.5).
Таким чином, наведеними доказами у справі, які є належними та допустимими, підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що формує склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. 
Щодо неправомірності дій працівників поліції при оформленні протоколу, а також заперечення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , то це було предметом розгляду в суді першої інстанції. 
Відтак, вважаю, що суд відповідно до ст. 252 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність відповідно до ст. 33 КУпАП.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. 
З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Галича Павла Орестовича – залишити без задоволення.
Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 19 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя
Львівського апеляційного суду А.В. Белена