ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" липня 2021 р.           Справа№ 910/18923/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Андрієнка  В.В.
суддів:            Шапрана  В.В. 
          Буравльова  С.І. 
 секретар судового засідання - Добрицька В.С.
учасники справи згідно протоколу судового засідання 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Краса" 
на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 
у справі №910/18923/20 (суддя Ващенко Т.М.)
за позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" 
до Приватного підприємства "Краса" 
про виселення
УСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Краса" про виселення відповідача з нежилих приміщень загальною площею 16,7 кв.м (у тому числі на першому поверсі 16,7 кв.м) в будинку № 47 літер А на проспекті Маяковського в місті Києві.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на фактичне користування відповідачем означеним приміщенням для розміщення магазину з продажу тютюну без відповідних розпорядчих документів.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №910/18923/20 позов задоволено повністю. Виселено Приватне підприємство "Краса" (02222, м. Київ, проспект Маяковського, 47-А; ідентифікаційний код 30222142) з нежилих приміщень загальною площею 16,7 кв.м (в тому числі на першому поверсі 16,7 кв.м) в будинку № 47 літер А на проспекті Маяковського в місті Києві. Стягнуто з Приватного підприємства "Краса" (02222, м. Київ, проспект Маяковського, 47-А; ідентифікаційний код 30222142) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А; ідентифікаційний код 03366500) 2.102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. судового збору.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що згідно із положеннями чинного законодавства України, правовою підставою користування певним майном є відповідний договір оренди, судом установлено, що відповідач користується спірним нежилим приміщенням без оформлення відповідного договору оренди, тобто за відсутності належних правових підстав.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство "Краса" подало апеляційну скаргу, у якій просило суд поновити відповідачу строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №910/18923/20. Зупинити на час розгляду апеляційної скарги дію рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №910/18923/20. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №910/18923/20 скасувати та постановити нове рішення про відмову у позові. Стягнути з Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" на користь Приватного підприємства "Краса" судовий збір в сумі 3 153 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 29 300 грн.
В обґрунтування своєї скарги відповідач зазначав, що ПП "Краса" згідно договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 18.11.2005 купило нежилі приміщення, загальною площею 344,3 кв.м., у тому числі №1 по №22 (групи приміщень №6), з №1 по №5 (групи приміщень №7а) - загальною площею 344,3 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, просп. Маяковського Володимира, 47 літера «А». Указаний договір був укладений з Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом КМНО Михайленком С.А. та зареєстрований у Державному реєстрі правочинів, право власності зареєстровано КМБТІ (реєстраційне посвідчення №017718 від 27.12.2005, записано в реєстрову книгу №_д.19-п-80 за реєстровим №1022-п).
Відповідач зазначав, що станом на сьогодні нежилі приміщення в будинку по пр-т. Маяковського, 47А у місті Києві є розпроданими і приватизованими та належать їх власникам на праві приватної власності. Надане позивачем рішення Київміськради «Про деякі питання оренди комунального майна від 2020 року» узагалі не мають ніякого відношення до даної справи. Відповідач також зазначав, що повноваження Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" щодо приміщень, які є власністю Приватного підприємства "Краса" припинилися з 2005 року, тобто з моменту викупу цих приміщень.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2021 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Краса" у справі №910/18923/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Шапран В.В., Буравльов С.І. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2021 клопотання Приватного підприємства "Краса" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №910/18923/20 - задоволено.  Поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження.          Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №910/18923/20. Відкрито апеляційне провадження у справі №910/18923/20 за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Краса". Розгляд справи призначено на 07.07.2021.
07.07.2021 у розгляді справи №910/18923/20 оголошено перерву до 19.07.2021.
Позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу просив суд апеляційної інстанції у задоволення апеляційної скарги Приватного підприємства "Краса" відмовити, а рішення Господарського суду м. Києва від 28.01.2021 у справі №910/18923/20 залишити без змін.
В обґрунтування свого відзиву позивач зазначав, що 04.01.2021 № 43/24-5 відповідач звернувся до позивача з пропозицією відкликати позовну заяву та урегулювати спірне питання шляхом переговорів. У цьому листі відповідач указував, що ним сплачувались кошти за користування вищевказаним приміщенням по вересень 2019 року, також те, що він неодноразово звертався до Департаменту комунальної власності м. Києва про надання в орендне користування місць загального користування. Також в цьому листі відповідач повідомляв, що у вересні 2020 року ним проведено реконструкцію МЗК, після чого приміщення використовуються як магазин з продажу тютюну та кальяну.
Відповідно до договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 18.11.2005 Приватне підприємство «Краса» є власником нежитлових приміщень загальною площею 344,3 кв. м, в тому числі: № 1 по № 22 (групи приміщень № 6), з № 1 по № 5 (групи приміщень № 7а), які знаходяться на першому поверсі будинку № 47 літер А на просп. Маяковського.
Позивач зазначав, що у відповідності до технічного паспорту від 24.04.2018 у власності відповідача знаходяться нежитлові приміщення загальною площею 608,1 кв. м, у тому числі частина групи нежилих приміщень групи № 7 а (п. 1- п. 5) загальною площею 28,0 кв. м. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та технічного паспорту від 20.06.2019 частина нежитлових приміщень групи приміщень № 7 А загальною площею 10,5 кв.м знаходиться на балансі позивача та перебуває у власності територіальної громади міста Києва.
Відповідач у своїх запереченнях (відповідь) на відзив позивача зазначав, що позивач фактично хотів безпідставно стягувати  плату за користування входом до приватних приміщень відповідача, що законодавством не передбачено. Відповідач зазначав, щодо поданих позивачем додаткових доказів, то з технічного паспорту не слідує право їх власності.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.     В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).
З матеріалів господарської справи убачається наступне.
У відповідності до розпорядження № 347 від 22.02.2002 за позивачем на праві повного господарського відання та оперативного управління закріплено зокрема, нежитловий будинок (нежитлові приміщення) за адресою: м. Київ, проспект Маяковського,47 (т. 1, а.с. 20).
Згідно Акту про фактичне використання нежитлового приміщення в будинку № 47 літер А на проспекті Маяковського в місті Києві від 08.02.2020, який підписано та скріплено печатками представниками позивача та директора відповідача,  зафіксовано, що приміщення на першому поверсі загальною площею 10 кв.м, вхід до магазину непродовольчих товарів,  фактично займає ПП "Краса" без розпорядчих документів КМР (т. 1, а.с. 23).
Актом від 16.11.202020, від підпису якого директор відповідача відмовився, зафіксовано, що нежитлове приміщення площею 10 кв.м. у будинку № 47 літер А на проспекті Маяковського в місті Києві фактично використовується відповідачем для розміщення магазину з продажу тютюну без відповідних розпорядчих документів. Станом на дату перевірки у нежилому приміщенні, що значиться як місце спільного користування, проведено перепланування, а саме його облаштовано як приміщення з окремим входом корисною площею 16,7 кв.м., а саме: закладено вхід до магазину непродовольчих товарів та влаштовано санвузол  у приміщеннях іншого орендаря.
З урахуванням вищенаведеного, можна дійти висновку, що спір у справі виник в зв'язку з користуванням відповідачем нежитловим приміщенням площею 16,7 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, проспект Маяковського, 471, без достатніх на те правових підстав.
Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та  обов'язковим для виконання сторонами.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини   підприємства   з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Аналогічні положення містяться і у Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. 
Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України установлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне  користування майном, необхідним  орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.
Тобто, згідно із положеннями чинного законодавства України, правовою підставою користування певним майном є відповідний договір оренди.
Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно з інформації,яка міститься у листі-відповіді адресованому ПП "Краса" та КП ПП "Краса", Департамент Комунальної власності м. Києва, повідомив, що зазначена площа 10,0 кв.м. на просп. Маяковського, 47 літ А, віднесена до місць загального користування. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» та п. 1.1 розділу Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.04.20215 №415/1282, до об'єктів оренди не належать місця загального користування, порушене у листі підприємства питання не може бути вирішено позитивно.
Разом з тим, судом установлено, що відповідач користується спірним нежилим приміщенням без оформлення відповідного договору оренди, тобто за відсутності належних правових підстав. Ураховуючи те, що зазначав Департамент комунальної власності м. Києва у своєму листі, ПП "Краса" узагалі не мало право на користування указаним приміщенням. Крім того, відповідач, як на підставу своїх вимог узагалі не надав суду доказів на право перебувати у даному спірному приміщенні.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" про виселення Приватного підприємства "Краса" з нежилих приміщень загальною площею 16,7 кв.м (в тому числі на першому поверсі 16,7 кв.м) в будинку № 47 літер А на проспекті Маяковського в місті Києві.
Беручи до уваги вищенаведене колегія суддів дійшла висновку про обґрунтоване і законне задоволення позову судом першої інстанції.
Щодо доводів Приватного підприємства "Краса, наведених у апеляційній скарзі, про невмотивованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, слід зазначити наступне.
Європейський суд з прав людини у справах "Руїс Торіха проти Іспанії", "Суомінен проти Фінляндії", "Гірвісаарі проти Фінляндії" неодноразово наголошував на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, дійшовши висновків про задоволення позову, тому твердження скаржника про їх невмотивованість є безпідставними. 
Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №910/18923/20  відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні. 
Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти на відповідача.
Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Краса" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №910/18923/20 залишити без задоволення.
2. Рішення  Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №910/18923/20  залишити без змін.
3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі №910/18923/20.
4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне підприємство "Краса".
5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 21.07.2021.
 Головуючий суддя                                                            В.В.Андрієнко 

Судді                                                                                В.В. Шапран
                                                                                С.І. Буравльов